| Večer křupavých srdíček | Vlasta Redl

         D                      D9          H7
    1. Když jsi tehdy přinesla na talířku křupky,
        Emi                        Gmi       A4sus A
       musel jsem se zasmát tomu, co má být dál,
        D                    D9        H7
       ta křupavá srdíčka a zapálená svíčka
            Emi                                 A4sus    A  D
       mi prozradily, že zas nejde o víc než o zaběhaný rituál.

                   G              C              D
    R1: Tak to má být, a sklenku vína na dobrou noc,
                    G               C          D
        k tomu pár vět o tom, jak vzácný jsem host,
                   G             Cmaj7               Cmi
        tak to má být, když tma nad městem převezme moc
                   Hmi  Emi7 Ami D       G
        a chce se žít, žít  víc než jen dost.

    2. Posbíral jsem sirky a pytlík na tabák,
       dopil jsem a vstal, že bude líp to dnes vzdát,
       a tys' mi sáhla dlaní na čelo, v tu chvíli moc ti to slušelo,
       a navíc venku trochu pršelo, a tak jsem zůstal, a rád.

    R2: To se přece nedělá, chtít víc, než dá se dát,
        to není fér, hrát podle vlastních pravidel,
        to není fér, chtít jít, když je čas spát
        a chce se létat, létat i bez křídel.

    3. Pak jsem si skládal na stůl srdíčka, až mi z nich vyšla osmička,
       hle, nekonečno ze dvou malých vypečených nul,
       a ty jsi bez váhání sáhla jen a špičku dovnitř otočila ven
       a vzniklo srdce z malých srdíček, a já ho rychle propíchnul.
    R1: