| Havlíčku, Havle | Jaroslav Hutka

        A       D          E           A
    1. Mají tě v ohrádce, za mříž tě vsadili
                  D       E          A
       andělé z Brixenu, co vzývaj' násilí,
        D        A        E        A
       pohádka pro děti, loutkové divadlo,
        D      A         E        A
       tahají za nitky, nevyjdou na světlo.

       D                A
    R: A podle litery "paragraf - šavle"
        E                  A
       teď dumej o právu, Havlíčku, Havle,
       D               A
       a podle litery "paragraf - šavle"
        E                               A
       teď dumej o právu, Havlíčku, Havle!

    2. Trochus' je popletl, řídil ses zákonem,
       co platí nad lidmi a také nad pánem,
       pán se však urazil - jaképak zákony,
       on přece nejlíp ví, kdo má být poslušný.
    R:

    3. Co tě to napadlo, foukat jim do kaše,
       nejezdils' na koni, cválal jsi na bleše,
       pan Bach má básníky ve velké vážnosti,
       jak rád je v erárních komůrkách pohostí.
    R:

    4. Vždyť je to nerozum, zkusit se s mocným přít,
       mohl ses dobře mít, šlo by to zařídit,
       a při tvých schopnostech pán by tě zaměstnal,
       stačilo pochopit, stranou bys nezůstal.
    R:

    5. Potichu, bez hluku přišli tě navštívit,
       korektně, zdvořile, nemoh' jsi odepřít:
       "Hostinské pokoje, mistře, už čekají,
       oblek si neberte, lepší tam dávají."
    R:

    6. V Brixenu na rynku holky si šeptají:
       "Zavřeli Havlíčka, lidi ho nedají,
       vždyť uměl hezky říct, nač my jen mysleli,
       že pěknej mužskej byl, proto ho zavřeli."
    R: