| Kahánek | Nedvědi

               Dmi
    1. Obrysy domů ztrácí stín, po loukách bloudí mlhy dým
                                         C          F
       a z černých krovů větví hvězdy chtěj' jít k nám,
                  A                              Bb
       tak ještě pod zadek si dát pár dek, co v noci budou hřát,
          Gmi                          A                        Dmi
       a za ruku tu svou, bez níž by stejskalo se, až začnete hrát.

    2. Podivná vůně z blízkejch chat, dřevo je krása, co máš rád,
       když smůla z ulomených větví zdobí kmen,
       do láhve z limonády dát něco, co zmírní žízeň, hlad,
       a za ruku tu svou, bez níž by stejskalo se, až začnete hrát.

        Dmi
    R: Písnička je lék, člověk by povstat chtěl a smeknout,
       když doba na kahánku pláče smutek má,
                   Gmi                          Dmi
       čistá jak studánka, když zní, nocí když rozhněvaně hřmí,
                A                              Dmi
       a vůbec nejhezčí je, když smíchem zazvoní.

    3. Naposled podívat se jsou mámy, zda děti ještě spěj',
       ještě se marně ladí, však taky ne moc,
       a pak už cosi uvnitř rozplyne se, jen oči hledaj' dál,
       tam v ohni kdesi uprostřed je všechno, co sis odjakživa přál.
    R:
       Dmi C F A Bb Gmi A Dmi
    R: