| Sopka | Karel Plíhal

          Ami       G                Ami
    1. V každém je sopka, zdánlivě spící,
         C             Dmi  Ami    E
       před níž jsme zcela bezbranní,
       Ami        G            Ami
       občas nám doutná pod čepicí,
        C         Dmi  Ami E Ami
       to se jen vrtí ze spaní.

    2. Ale pak náhle u ranní kávy
       či večer v baru u sklenky
       začne se čertit, jen místo lávy
       vychrlí divné myšlenky.

    3. Myšlenka - myška, hladová věčně,
       zábrany lehce přehryže,
       utečeš z domu k pohledný slečně,
       toužíš po stavu beztíže.

    4. A sopka se činí a tělo se chvěje
       jak země kdesi pod Etnou,
       oči se lesknou a slečna se směje,
       dokud se ústa nestřetnou.

    5. Nejmenší z všedních přírodních dramat,
       a jak nám dává do těla,
       a budem se trápit a budeme klamat
       a zbyde z nás trocha popela.