| Lustr nebo můra | Bokomara

            Ami                  G           Ami
    1. Měl sedmnáctou desítku a žízeň pořád rostla
                                  G            E7
       a podobal se těžítku, jak seděl, čuměl do skla,
         Ami                       G          E7
       ani si nebyl ulevit, měl s sebou asi pleny,
           Ami                         G    Emi     Ami G Ami
       za celej večer neřek' nic, jen šilhal do tý pěny.

    2. Seděl jsem rovnou naproti, už zůstali jsme sami,
       jen pingl se sklem rachotí, a u baru dvě dámy,
       pak najednou, když vytáhnul osmnáctýho bůra,
       řek': "Chlapče, máš dvě možnosti: bejt lustr nebo můra."

    3. Tak nevím, je to Sokrates anebo místní kretén,
       kdyby řek' třeba "chcípl pes" nebo "je teplej květen",
       dopil poslední sklenici, pak vstal a říká, že jde,
          Ami                          G           Ami
       a dal se stezkou k silnici, co ke hřbitovu vede,
           Ami                         G         Emi Ami
       a dal se stezkou k silnici, co ke hřbitovu vede.

    4. To jsem ho viděl naposled, jak zmizel u hřbitova,
       jen pár dnů se mi vrací zpět ta jeho zvláštní slova,
       pak zapomněl jsem, jak šel čas a utek' ňákej pátek,
       [: napad' sníh, přišel listopad, kdy míval táta svátek. :]

    5. Tak bloumám ztichlým hřbitovem v ruce s tím keřem růží
       a najednou, no čert to vem, všude mám husí kůži,
       tam pomník stál, jen spadaná na něm ze stromů kůra,
       jméno [: a nápis: "Máš dvě možnosti: bejt lustr nebo můra." :]