| Jobova zvěst | Fleret

       Ami                         G Ami
    *: Umřela naděje, tak už je v Pánu
                     Emi Ami   G       Ami
       a jako poslední   opouští náš svět,
                         G         Ami
       je marné chtít pomoci od Boha
           F              E
       a zbytečné užívat vět.

                Ami
    R: Tahle zpráva je z důvěrných pramenů,
             F               E
       ale stejně se uvěřit nechce,
             Ami
       že vzdala se jenom tak bez boje
          F                E
       a zesnula snadno a lehce.

        Ami      G    Ami            G   C
    1. Na jména neslyší, v hlavách neusedá,
        D              C     Ami         G      Ami
       nikdo se nepochlubí, že by ji z prachu zvedal.

    2. Každý jen přemítá o tom, co přijde dráž,
       jestli už za žal pít anebo na kuráž.

    R: Každý měl ji pod kůží ukrytou
       a přál si, ať roste a sílí,
       že by byla tak najednou bez sebe
       a zmeškala poslední chvíli.

    R: Takže naděje už to má za sebou
       a pod hlavou zatuchlou slámu,
       křičte, lidi, že došlo tu k omylu
       a že jde jen o hloupou fámu.

    3. Z popela vylétá a míří stále výš,
       pomluvou neskoná, ohněm ji nezničíš.

    4. Jen ona přežívá, jen na ni vždycky dej,
       z oceli křídla má a síly habaděj.