| František z Assissi | Pepa Nos

        D         A         Hmi A
    1. Pomalu jde olivovým hájem
          D            A             Hmi A
       vzhůru do hor, do své poustevny,
          D         A       Hmi A
       vzduch voní mátou a rájem,
        D                    A              Hmi A
       jako bychom byli bývali s ním šli i my.

    2. Bez jídla a s jediným přáním:
       poznat pravdu, tu nejvyšší,
       poznat, co je jenom pouhým zdáním,
       čekat, až Bůh prosby vyslyší.

          G         D          A              Hmi
    R1: František z Assissi a ti, co ho měli rádi,
         G       D                A        Hmi A
        Ruffino, Angelo, všichni jeho kamarádi.

    3. Za blázna byl pro svoji pokoru,
       papež ho poslal vyválet se s prasaty,
       všechna příkoří však snášel bez odporu,
       zkusme si představit, co bychom dělali já a ty.

    4. Papežovi se pak zdálo o borcení chrámu,
       v tom snu uviděl postavu jasně jak den,
       podpírala svým tělem chrámovou bránu,
       o Františkovi byl tenhleten sen.

    R2: František z Assissi a ti, co ho měli rádi,
        Gineppro, Masseo, všichni jeho kamarádi.

    5. V horách za městem je díra ve skále,
       tam bydlíval za svého života,
       teď jeho tělo odpočívá v katedrále,
       takto se odměňuje lidská dobrota.

    6. Ptáci štěbetají, cikády zpívají, oslík hýká,
       lidi si plní kapsy, auta popojíždějí, hluk ve městě,
       dej ruku na srdce a zkoumej, zda se tě to taky týká,
       tenhleten příběh z roku jedentisíc dvěstě.
    R1:
    R2: