| Schůzka v zahradě |

    Lorraine       Nemohla jsem dospat, vzbouzela se
                   stokrát.
                   Teď už vím, jak chutnáš, noci probdělá.
                   Kdosi vklouz mi do snů, o spánek mě
                   okrad,
                   to se přeci hostům jen tak nedělá.

                   Teď se nebe modrá. Snad se mé dny změní.
                   Strasti k vodě pouštím s šedou Anglií.
                   Říkal, že se sejdem. Proč tu ještě není?
                   Co se neodpouští? Co se promíjí?

    Sluha          Račte mě, prosím, vyslechnout.
                   Omlouvám nerad svého pána,
                   musel však odjet časně zrána.
                   Nechal tu pro vás zatím skvost...

    Lorraine       S tím ať jde k čertu! Mám jich dost!

    Sluha          Vám sklouzlo jen tak ze rtů,
                   že pán by měl jít k čertu,
                   vím, řekla jste to v žertu,
                   leč s peklem není špás.

                   Na jeho existenci
                   se shodli zasvěcenci.
                   Jsme malí, krátcí, tencí,
                   když zmocňuje se nás.

                   Jak noční bouře zuří
                   a hnou se hnáty muří..
                   Tak straší na cimbuří!
    Lorraine       Huá!! Strach strašně ráda mám!

    Sluha          Jsou ovšem chvíle jisté,
                   kdy i my - spiritisté,
                   řvem: Démoni, už zmizte!
    Lorraine       Já česnek radím Vám!

    Sluha          Jak smělí jste vy mladší!
                   List obrátíme radši.
                   Pán omlouvat se ráčí,
                   že pláchnul jako kluk.

    Lorraine       Co počít s pánem hradním?
                   Buď mu nic neusnadním,
                   či smiluji se nad ním.
                   Tak přijímám ten šmuk!

                   Ó, náhrdelník! A pravý!
                   S tou útěchou mě zdraví
                   motýl - oko paví!

    Sluha          Motýla
                   vám kníže spolu s dárkem posílá.
                   Hle, pozornůstka dvojitá!
                   Tu žena zřídka odmítá,
                   jak vím.

    Lorraine       S motýlem
                   snad kníže nevyved mě aprílem,
                   ta naděj, k níž se utíkám,
                   však může zmizet bůhvíkam
                   jak dým.

    Sluha          Netajím, že bych rád
                   vám, kněžno, sloužil do stáří.

    Lorraine       Čísi vstup, čísi vpád
                   mi přines náhle pocit předjaří.

                   Na chvíli
                   i já si připnu křídla motýlí
                   a zavolám, že odlétám
                   až ke hvězdám a kometám...
                   Snad smím.
                   Snad smím.