| Zahrádky | Nedvědi

              D                       Ami
    1. Večer zapálil svíčky okolních lamp,
             G
       ruku na tváři, ze mě si čteš,
                    A
       holka, tam smutku je na knížku, a já nevím, co s ním,
                 D
       pravda s nepravdou, láska i lež.

    2. A písničky smutný, že ze slz by déšť
       pokryl zahrádky nad Berounkou,
       tak směj se a mluv, ať cítím, že jseš,
       já skloním se nad panenkou.

          D
    R: Já oči tvý, když bouří se a lesknou, jak když spíš,
       a když se nade mnou sklopí, mám rád,
             Emi                  D
       jsi štěstí, co splétá mi smích na dlaních,
                A        D
       jsi můj jedinej hřích.

    3. Večer zapálil svíčky okolních lamp,
       a ty chodíš, jak bych nebyla snad,
       těch večerů, co myslela jsem na tebe, víš,
       jak bys odněkud zdaleka spad'.
    R:
              D   A        D
    R: + jsi můj jedinej hřích ...