| Já ho znal | Hop trop

               C          F             C             F
    1. Byl to nekonečnej den, kdy se z letních barev jen
        Emi       F             C
       ven oknem šedý všechno zdálo,
              Dmi       G          F         C
       u krajnice postával, zbytečně by nemával
        Dmi   F             G
       rukou pár že je moc málo

    2. Ve dvou potom na zádech, šmír a rány na kloubech,
       ten jeho vůz my spravili až k ránu,
       proč bych čekal za to vděk, usmál jsem se a pak řek':
       doma nečekej slavobránu.

               Dmi           G   F           C
    R: Já ho znal, vždycky stál na stejným fleku,
           F              C      Dmi         G
       my měli stejnou štreku i cíle pro náklad,
              Dmi           G    F          C
       záda hřál mu, když spal, motor přes deku,
            F           C         Dmi          G
       svou asfaltovou řeku si chvíli nechal zdát.

    3. Tahal pětadvacet tun, z proudů šesti jako strun
       dva krajní vybíral si tóny,
       nebyl na kámoše čas, míjeli se jen o vlas,
       světlem se zdraví kamióny.
    R:

    4. Když pak nemoh' jet už dál a co chvíli usínal
       a v polospánku přejížděl i čáru,
       proč se honit jako chrt, jó, tak dát si kafe hlt,
       brzda, a sáhnul po cigáru.
    R: