| Zlaté střevíčky | Americká lidová, slova Vilda Dubský

           D
    1.Moje střevíčky jsou jako ze zlata,
                                      A7
      když je mám, připadám si hrozně bohatá.
      Ty si vezmu jen v onen slavný den,
                                  D
      až si sednem do kočáru ty a já.

      Moje bílé šaty celé z hedvábí
      ty naráz všechny lidi kolem přivábí.
      Budu v onen den zářit tobě jen,
      až si sednem do kočáru ty a já.

                            Emi
    R.Ach, jsou samé zlato, ach, ty stojí za to,
      A7                           D
      zlaté střevíčky na nohou, ty tolik krásné jsou.
                           Emi
      Jak se pěkně třpytí, jak se zlatem svítí,
      A7                                          D
      když ty střevíčky pěkně jdou tou zlatou uličkou.

    2.Na své staré banjo nemám vůbec čas,
      je to dávno, co ztratilo svůj zlatý hlas.
      V onen slavný den bude nalezen,
      až si sednem do kočáru ty a já.

      Moje sestra Luce a mladší bratr Ben
      budou krásní v těch černých šatech v onen den.
      Ale nejvíce zlaté střevíce,
      až si sednem do kočáru ty a já.

    R.

    3.Potom řeknu: "Sbohem, děti, musím jít,
      odcházím tam, kde věčně září slunce svit."
      Sen je vyplněn, přišel onen den,
      kdy si sednem do kočáru ty a já.

      Všichni lidé budou mi hned závidět
      zlaté střevíčky i zlatých šestnáct let.
      Budu bohatá, celá ze zlata,
      až si sednem do kočáru ty a já.

    R.