| Poslední večeře | Rangers/Miroslav Černý, Antonín Hájek

    Ami   Dmi   G    C   F   Dmi   E7

         Slavné obrazy velkých mistrů zdobí sbírky světových galerií a v kopiích
    přinášejí tajemnou krásu palety a štětců, prózu dlouhých hodin a bezesných nocí,
    bohatství ducha a dovednosti rukou i do nejprostších domků.
    Každý z nich má, stejně jako jejich tvůrci, svoji historii.
    Avšak ne každý malíř dokázal namíchat do barev dech věčného života a štětce vést
    tahem nesmrtelnosti. Mezi ty, kterým se to podařilo patří italský malíř
    Leonardo da Vinci. Jedním z jeho nejslavnějších obrazů je "Poslední večeře Páně",
    který provází zajimavý a poučný příběh jako přesvědčivé svědectví o věčném boji
    dobra se zlem a jejich neustálých vzájemných proměnách.
         Když se Leonardo da Vinci rozhodl, že obraz namaluje, hledal nejprve model,
    podle něhož by vytvořil postavu Krista. Stovky mužů přicházely a nabízely své
    tváře očím mistra, který toužil nalézt obličej Kristovy krásy a ušlechtilosti.
    Po dlouhých týdnech usilovného hledání nalezl konečně vhodný model.
    Šest měsíců kreslil da Vinci hlavní osobu svého obrazu. V průběhu dalších šesti
    let nalezl postupně jedenáct mužů, kteří vytvořili vzor pro zobrazení jedenácti
    apoštolů. Jen jedno místo zůstalo prázdné  - místo pro tvář Jidáše.
         Opět dlouhé týdny pátral da Vinci po muži s tváří poznamenanou kletbou
    pokrytectví, podvodu a zločinu, s obličejem, který by představoval povahu schopnou
    zradit nejlepšího přítele. Po mnoha bezvýsledných pokusech nalézt jej,
    se da Vinci dozvěděl, že v Římě byl odsouzen mnohonásobný zločinec k trestu smrti.
    Mistr hned odjel do Říma a vyhledal vězení, v němž se onen muž nalézal.
    Když ho vyvedli na nádvoří a sluneční paprsky se zabodly do jeho tváře,
    poznal da Vinci, že nalezl poslední model svého obrazu. Dlouhé rozcuchané
    vlasy pokrývaly trestancova ramena a hřích se zločinem vepsaly do jeho tváře
    hluboké jizvy nenávisti, zbabělosti a hrůzy.
         Šest týdnů maloval da Vinci třináctou postavu "Poslední večeře".
    Když obraz dokončil a strážní odváděli odsouzence naposled, otočil se a zvolal:
    "Pane da Vinci, vy mne neznáte? Vy opravdu neví;te, kdo jsem?" "Ne, nikdy
    v životě jsem vás neviděl", odpověděl mistr. Tázavý pohled trestancových očí
    spadl do prachu nádvoří. Pak se ještě jednou obrátil, pohlédl na dokončený
    obraz a rozpraskané rty zašeptaly: "Vždyť podle mne jste před šesti lety
    maloval Krista."