| V bufetu | Karel Plíhal

        C                   G/H
    1. Jen nechte trpaslíka Ondřeje,
        Ami                    Emi
       jen ať si dá, co hrdlo ráčí,
       Ami      F            C    Emi7   A7
       ať se, chudák malej, taky jednou poměje,
         D7                   G
       všechno platím, a tak: o co vlastně kráčí.

    2. Jídlo je nejlepší lék na lásku,
       v tomhletom mám už trochu školu,
       když jsem ho našel, jeho život visel na vlásku,
       vrhnul se v zoufalosti ze psacího stolu.

        F        G         C     Ami
    R: Srdce má rozervané na hadry
         Dmi      E         Ami
       pro jednu trpaslici ze sádry,
        G#7                    C           A7
       byla tak krásná, až se věřit nechtělo,
        D7                     G
       jako by ji uplácal sám Michelangelo,
        F        G        C    Ami
       nosil jí rybízové korálky,
        Dmi     E          Ami
       koukala nepřítomně do dálky,
        G#7                    C          A7
       tak velkou láskou ji, chudák, zahrnul,
        D7               G
       že by se i kámen nad ním ustrnul,
                  C
       ale sádra ne.

    3. Tak, prosím, nechte toho Ondřeje,
       jen ať si dá, co hrdlo ráčí,
       když už mu osud v lásce zrovna dvakrát nepřeje,
       všechno platím, a tak: o co vlastně kráčí.

    4. Ať jsme velký nebo maličký,
       na jedný lodi všichni plujem,
       koukejte, jak mu jedou laskonky a chlebíčky,
       než končit s životem, je lepší dostat průjem.
    R: