| Jaro desáté | Karel Kryl

        Ami                 G               Ami(E)
    1. Trs trnů tesá "T" a tyran tleská z trůnu,
        (Ami)               G        Ami
       je jaro desáté, jež voní po ocúnu,
                    Dmi           G           E
       plyš prachu píše po zdech písmena šedivá,
        Ami             Dmi        Ami          G                 Ami F E
       ne píseň, pouhý povzdech, který se nezpívá, který se nezpívá.

    2. Pláč deště kropí sníh, den vypráví si s Vesnou,
       kdo vzdechne po písních, jež nezrozeny zesnou,
       jsou léta soudci přísní, jimž slzí nezbývá
       pro mrtvé sloky písní, jež nikdo nezpívá, jež nikdo nezpívá.

    3. Tvar touhy v řezbách sní a ze snů slůvka spřádá,
       chlad světa bez básní, jež nikdo nepostrádá,
       vlas bardů vzkvetl plísní jak dřeva trouchnivá
       nad hroby mrtvých písní, jež nikdo nezpívá, jež nikdo nezpívá.

    4. Strach s tichem - dary tmy, jež smíchu pouští žilou,
       a tryzna za rytmy, jež buší pod mohylou,
       [: jen povzdech plný stesku, když zima tesá "T",
          kříž na náhrobní desku pro jaro desáté, pro jaro desáté. :]