| Troška jazzu | Lokálka

        D              G
    *: Zazpívej, Véno, everybody, Véno,
         D              A7       D
       tvůj hlas, ten vrátí éru jazzovou!

        D                                             A7
    1. Jako dítě pětileté prožíval jsem bezstarostné časy,
                                                      D
       měl jsem vizáž andělíčka a na lebce kučeravé vlasy,
                                        D7        G
       léta ale přibývala a z mé krásy dačo zmizelo,
         D                      A7                     D
       dnes po celé délce hlavy už si můžu ťukat na čelo.

    2. Kdepak jsou ty krásné časy, kdy mně v partě říkávali "Máňa",
       odvál je stříbrný vítr, jak to kdysi sepsal Šrámek Fráňa,
       život se mnou míchal karty a já s ním hrál "hop anebo trop",
       "hop" většinou nevyšlo, a zvláště jednou na betoně flop.

                D                G
    R: A proto naber dech, Véno, usměj se, Véno,
        D                          A7
       lebku přestaň máčet vodou březovou,
        D              G
       zazpívej, Véno, everybody, Véno,
         D              A7       D
       tvůj hlas, ten vrátí éru jazzovou!

    Rec: Jo, jazz - to je moje krédo! Všimněte si, prosím, mé
         doprovodné jazzové kapely - teď právě bravurně mění D-dur za
         A7, a ty synkopy jim může závidět i sám Charlie Valdauf!

    3. Jednou budu populární, a to moji samolibost těší,
       snad mě jenom trochu mrzí, že nebudu první Véna s pleší,
       porostu na poli slávy, všichni budou takhle maličký,
       pak Lokálka může místo muziky hrát v parku kuličky.

          D
    R: + zazpívej, Véno ... Jazz!