| Zlaté dny | Greenhorns

             A                     D
    1. Zbyl noci proužek tenký a stárnem, hochu, s ním,
            A                      D
       tak dolej naše sklenky a vzpomeň zlatých dní,
            F#
       kdy rozlétly se zprávy, co zvedly celý Jih,
                                                       Hmi
       a řeknu rád: byls' kamarád v těch dobách bouřlivých.

    2. Jak v novém Eldoradu se všichni viděli,
       těm smyslům plným hladu dny zvolna míjely,
       muž v sebe zadumaný se rázem rozvířil
       a celý rok ten lidský tok jen k západu se lil.

    3. Kol hrubých stezek v buši zněl halas výčepů,
       kam jezdci s drsnou duší se táhli poslepu,
       tu přišlo vzpomínání a zazněl náhle zpěv,
       zněl z plných plic, snad ještě víc, a rudě žhnula krev.

    4. Když campy ještě spaly a dým jen slabě táh',
       tu zazněl dusot z dáli, kde strměl horský svah,
       šest koní rozpěněných zář lamp a prudký cval,
       to Cobb a spol. se mihnul kol a s poštou pádil dál.

    5. Ty barvy zlatých polí a krása časů rán,
       ten obraz v očích bolí a nebyl malován,
       muž s klouboukem a struhou snad vyšel z rytiny
       a mnohý šat se může zdát být z dávné ciziny.

    6. Zní rány od mýtiny, kde padá další kmen
       a zvoní kovadliny, vzduch sténá rozechvěn,
       a rumpál v čepech skřípe a hlučí robota,
       tam v údolí se nad poli směs vlajek třepotá.

    7. Když nesmálo se štěstí, tak šlo se o kus dál,
       muž jenom sevřel pěsti a s osudem se rval,
       lví srdce měli muži, co stvořili nám zem,
       a zlatý Jih už zůstal v nich a stal se domovem.

    8. Už přešla zlatá sláva a spadla opona,
       zas v campech roste tráva a div se nekoná,
       je konec dobrodružství a zestřízlivěl zrak
       a mocný buš je spoután už a přijel první vlak.