| Má pravá láska | Asonance

              Dmi                C
    1. Bosý trávou jsem šel průzračným ránem,
                    F  C         Dmi  G
       když den na loukách květy otvírá,
               F                       G        Dmi
       a tam spatřil jsem stát svoji pravou lásku,
        C       F                G
       jak se smutná o kmen vrby opírá.

    2. Šel jsem k ní a z dálky jsem jí mával,
       šel jsem blíž, abych svou lásku přivítal,
       když však vzhlédla, já spatřil slzy v jejích tvářích,
       řekla:"Milý můj, ty jsi mě oklamal."

    3. "Vem si zpátky prstýnek, co dals' mi z lásky,
       tenkrát, když jsi svou věrnost přísahal,
       sliby tvé odnes' vítr na travnatých pláních,
       přešel rok, a ty sis jinou dívku vzal."

    4. Jestli můžeš, tak zkus mi odpustit, má lásko,
       co budu žít, já toho budu litovat,
       člověk sám v neštěstí se jenom těžko brání,
       ty však víš, nepřestal jsem tě milovat.

    5. V dlouhých nocích, kdy spánek nepřichází,
       jen obraz tvůj mi před očima vyvstává,
       v náručí chci tě mít, však najednou se ztrácíš,
       já ve snech svých tvé jméno do tmy šeptávám.