| Vrchol | Jarek Nohavica / Vladimir Vysockij

            Ami
    1. Zde vrcholy ční a mraky tu jsou
       a laviny řítí se za lavinou
          Dmi            G                C
       a kameny padají, padají tvrdé jak pěst,
             Dmi
       zde příkrý je sráz a strmý je svah
          Ami
       a dá se jít jinudy, obejít svah,
        E                                       Ami
       my jsme však zvolili nejnebezpečnější z cest.

    2. Kdo neriskoval, kdo nelezl sem,
       ten nemůže říct:"Už vím, jaký jsem,"
       střípeček hvězdy je pro mě ten největší dar,
       tam dole je klid a, tvrď si, co chceš,
       tam za celý život svůj nenalezneš
       setinku tak nádherných kouzel a čar.

    3. Hrát funébrmarš zde neuslyšíš,
       zde nevlaje flór a netrčí kříž,
       jen kámen tu zbude, u něhož našel jsi klid,
       a na štítu hor, kde bílý je led,
       tam plápolá pochodeň věčná jak svět,
       a to je ten vrchol, jež nestačil jsi pokořit.

    4. Ať mluví, co chcou, ať žvaní, co chcou,
       smrt není věcí zbytečnou,
       je horší zemřít z chlastu či na kašel,
       a další zas jdou, a přijdou sem zas
       a slunce smění za nečas
       a dojdou tam, kam tys' už nezašel.

    5. Své stěny se drž a pevně se chyť,
       tam dole není záchranná síť
       a kameny drolí se, drolí se ze zrádných skal,
       sám sobě jen věř, že stačí ti sil,
       věř skobě, jež jsi do skály bil
       a modli se, aby pojistka držela dál.

    6. Tak lezeme výš a ani krok zpět,
       ač kolena únavou začla se chvět
       a srdce by nejraději vyběhlo k vrcholům hvězd,
       [: máš na dlani svět a dole je zem,
          jsi šťastný a trochu jen závidíš těm,
          těm dole, kteří se chystají k vrcholům lézt. :]