| V tom roce pitomém | Jarek Nohavica

       V tom roce pitomém, kdy přišlo příměří,
       seděli pod stromem opilí žoldnéři,
       opilí žoldnéři, prý tuze nábožní,
       smažili k večeři karase na rožni.
       A co teď, žoldnéři, co vlastně umíte,
       zabít a udeřit, obírat zabité,
       ládovat kanóny a kecat o právu,
       rozdupat zákony, vykonat popravu,
       pít krev jak upíři, lámat a drtit,
       nabít a namířit ve jménu smrti,
       kurvit se s kurvama a chlastat kvas,
       těmahle rukama polámat vaz.
       Je konec pranice, špatně jdou obchody,
       namísto žranice udice do vody,
       sedíte pod stromem, myslíte na grešli
       v tom roce pitomém, kdy války odešly.
       A co teď, žoldnéři, co bude s vámi,
       bušíte do dveří, jste ovečkami,
       bušíte na branky, že někdo přijde
       nenechat beránky zahynout v bídě,
       beránku-žoldnéři, z ruky krev kape ti,
       nikdo ti nevěří, jsi navždy prokletý.
       Je konec pranice, ale, ať ztratím,
       chcete-li zabít se navzájem, platím!