| Cesta na Island | Miki Ryvola

        C                                       G
    R: Nechci vo něm slyšet, nechci nikdy vidět islandskej kraj,
                           D         G
       mý šedivý vlasy mi za pravdu daj'.
           G                  C
    1. Až někdo ti, hochu, vo Islandu řekne,
             D                   G
       svým koltem ho přikrej a buď na něj zlej,
                              C
       kdo slovíčko dobrý vo tom kraji cekne,
           D                 G
       je dočista blázen, a ty se mu směj.
    2. Kdo kanady prodřel v tom pohřebním koutě,
       kdo šedivý vlasy z tý hrůzy teď má,
       kdo viděl ty stíny, co do hrobu zvou tě,
       ten třesoucím hlasem mi za pravdu dá.
    R:
    3. Jó, tenkrát v tom roce, co bylo to sucho,
       chlap přišel a povídá úplnou báj,
       že sežere z kojota syrový ucho,
       esli nám neřekne, kde leží ráj.
    4. Pak v proklatým vedru sme lesama táhli,
       kde smrděj' tůně a zrzavej mech
       a stromy jak tráva, když na ně sme šáhli,
       padaly na zem, to člověk by zdech'.
    R:
    5. Pak začaly kopce a šutráků fůry,
       když jazyk nám votek', jdem bez vody dál,
       my cucali šťávu ze stromový kůry
       a islandskej ďábel se z voblaků smál.
    6. A večer, když ztahaný na zem jsme padli,
       ty islandský zvířata divnej maj' mrav,
       přes kemp, kde ležíme jak kytky zvadlý,
       stádo se přehnalo divokejch krav.
    R:
    7. Můj Bože, proč nedáš nám voddechnout chvíli,
       proč trestáš nás pravicí krutou a zlou,
       tam v islandskejch horách to sténá a kvílí,
       to ubohejch trempířů přízraky jdou.
    8. Tak zašel tam jeden a ztratil se druhej
       a ze skály padal a příšerně řval
       a veselej Davy byl do rána tuhej,
       až zvostal jsem samotnej uprostřed skal.
    R:
    9. Já za chvíli zdechnu, jen minuta zbejvá,
       tak skončila cesta, moc dobře to vím,
       a islandskej ďábel už prstem mi kejvá,
       až zaleze slunce, já vodejdu s ním.
    10. Ač není tu žádnej, kdo pro mě by plakal,
        já jedinou radu chci nakonec dát,
        kdyby vás někdo do Islandu lákal,
        tak voprátku na krk a poslat ho spát.