| K našim sedmdesátinám | Jarek Nohavica

       C F G C F G

       C          F        G        Ami
    1. Až se nám poslední zub vykotlá,
        F       C     F   G      C F G
       nebudem nadávat z beznaděje,
         Ami        F            C
       přejdeme z tvrdých řízků na protlak,
       F         C     F C
       a pak si řekneme:

        F          C       F C
    R1: Ať už je, jak už je,
        Ami        G
        ať už je, jak už je,
          F         C       F           G       C
        hlavně, že je, je, je, je, je, je, je, je.

    2. My dva, a důchodci, no to je fór,
       já dočtu konečně Hemingwaye,
       ty budeš pěstovat celer a pór,
       tak to vím bezpečně.
    R1:

    3. K svátku mi upleteš svetr a šál,
       já svetr umažu od oleje,
       štěstí, že zrovna tebe jsem si vzal,
       to jiná, můj bože.
    R1:

    4. Až usnou doktoři, vběhnem na dvůr,
       ty budeš za četníka, já za zloděje,
       nalačno nejlepší je radepur
       a analgetika.
    R1:

    5. Jó, až nám poslední vlas vypadne,
       oba se změníme v čaroděje,
       vykouzlíme si, co nás napadne,
       a pak si povíme:

    R2: Ať bylo, jak bylo,
        ať bylo, jak bylo,
        hlavně, že je, jó.
    R1: