| Tajemný hrad |

    Lorraine       Kam jsi mě to, větře, zavál
                   koncem března?
                   Do karpatských lesů na tajemný hrad.
                   Do těch cizích končin, kde mě
                   nikdo nezná,
                   které ale z dětství já bych měla znát.

                   Dětství je jen příběh, co se dovypráví,
                   a tak naši paměť málo zatěžká.
                   Lítaval tu motýl. Myslím - oko paví.
                   Možná se tu někde vznáší dodneška.

                   Ale ne tady! Tady ne!
                   Motýlů se tu nedoberem,
                   přítmí se v sídle snoubí s šerem
                   v jediném temném akordu.
                   Tak jako u nás v Bradfordu.

                   Leč v něčem se to liší.
                   Vždyť zde se žije v plyši,
                   hm, na úrovni vyšší
                   je zdejší pohodlí.

                   Ne, nikde žádné kříže,
                   ten bohatý pan kníže
                   se učí od Paříže
                   a moc se nemodlí.

                   To bratříčka by hnětlo.
                   A hele! Budiž světlo!
                   Jakoby z nebe slétlo,
                   jak proutkem kdyby šleh!

                   Co, probůh se to děje?
                   I víno nalité je!
                   Ty čáry čaroděje
                   mi trochu vzaly dech.

                   Zlí skřítkové a saně
                   jsou přelud, nedám na ně.
                   Jsem zkrátka na Balkáně,
                   mrav jiný, jinší kraj.

                   Však jde-li o přízraky
                   a báby všelijaký...
                   Tak sbalím saky paky
                   a mějte se tu fajn!

                   No, maucta! - To jsem se vás lekla!
                   Byla tu tma, tak jsem si řekla,
                   že to tu trochu rozsvítím!
                   A vy jste přišel mezitím...
                   Řekli mi, ať se vypravím
                   za milým příbuzným...
    Dracula        Já vím.

    Lorraine       Raněna skonem otcovým
                   byla jsem nucena...
    Dracula        Ó, vím.

    Lorraine       Má matka, když ještě žila,
                   ten dopis pro vás připravila...

    Dracula        Já vím. Už jsem ho četl.
    Lorraine       Sorry!
                   To víte, majetkové spory!
                   Než právníci je vyřeší,
                   já hledám přístřeší.

    Dracula        Tak ty jsi Lorraine! Lorelay!
                   Já připíjím ti na zdraví.
    Lorraine       Ten pohár plný po okraj
                   spíš o zdraví mě připraví.

    Dracula        Na víno nesmíš zanevřít.
    Lorraine       Budu mít po něm asi špičku.
    Dracula        A co ti ještě bere klid?
    Lorraine       To, zda vám můžu říkat "strýčku".

    Dracula        Já, k čertu, nejsem žádný strýc!
    Lorraine       Promiňte mi mou vinu.
                   Snad jsem to jinak měla říct.
    Dracula        A co když neprominu?

                   Cítím, jak parfém laciný
                   do tkáně tvé se vpíjí.
    Lorraine       Promiňte, nemám na jiný.
    Dracula        Ne, to se nepromíjí.

                   Tvůj hlas i vůně obstojí.
                   Co však s tvou hebkou šíjí?
    Lorraine       Promiňte, nejsem v závoji...
    Dracula        Ne, to se nepromíjí.

    Dracula        Zítra se sejdem v zahradě.
    Lorraine       A co když se tam minem?
    Dracula        Odpověď je pak nasnadě.
    Lorraine       Ne, to si neprominem!
    Oba            Ne, to si neprominem!
    Dracula        Ne, to si neprominem!