| Já neumím | Jarek Nohavica

        G                     C   G
    1. Já neumím psát velkou poezii,
        Emi       Hmi      C         G
       daktylský hexametr není můj svět,
        Emi                       D
       mám jeden starý svetr, v kterém žiji
               G Ami D7
       už moc let.

    2. Pan Havlíček, než umřel na souchotě,
       učil mne velkou českou abecedu,
       a tak se poflakuju po životě,
       jak dovedu.

                  G                   Ami       D7
    R: Světem se poflakuju, tužkou ho obkresluju,
                G                 Ami    D7
       boty si nepucuju a hřeben nemiluju,
                 G                  Ami    D7
       sám sebe povoluju, sám sebe zakazuju,
               G          Ami       D7
       ničeho nelituju, -ju, -ju, -ju ...

    3. Jsem voják, který nemá ani frčku,
       vojín, co běží vždycky v první řadě,
       chrání mě jenom úzký kmínek smrčku
       v kanonádě.

    4. S četaři absolventy hraju pokra,
       ale když přijde na lámání chleba,
       je jejich obuv suchá, moje mokrá,
       jak je třeba.

    R: Světem se poflakuju, tužkou ho obkresluju,
       boty si nepucuju a hřeben nemiluju,
       sám sebe zakazuju, povoluju, nelituju, -ju, -ju, -ju ...