| Vinetů | Těžkej Pokondr

    Rec. Znáte je všichni, ti dva pamatují časy,
         kdy prérie i vigvamy byly větší,
         ohnivá voda lacinější a indiáni opálenější.

         I já to pamatuji, byl jsem náčelníkem kmene Apačů,
         byly to těžké, ale krásné časy, rád na to vzpomínám.
         A z toho všeho zůstaly jen vzpomínky
         a oni - Těžkej Pokondr.
         To byl indiánský sen.

        C                      Dmi
    R. Sen snů, jenž krouží prérií, (jenž krouží dál)
                                   C
       sen snů, sem z vyšší sféry slít, (sen křídla má)
            F                  Emi
       sen snů seslal's nám Manitů, (sám Manitů)
          Dmi     C
       to zná Vinetů. (1.Atamana, 2.Makču Pikču, Tikitaka, 3.Atamana)

    *: (Iá, iá, ...... vuvuvu .... bratře, bratře, můj bratře.)

    1. No Nšoči, je teda prima kus, hm hm, a má i vkus,
       na ohništi peče špek, šaman nám míchá lék,
       lysohlávky, co nasušil, když ještě Inčučůna žil,
       v ruce svírá amulet, dnes nás čeká dlouhej let.
       Pod vlivem kouzel těhleh hub i tlustý bizon náhle zhub',
       Apači hledí na měsíc a ten, co sněd houby trochu víc,
       zažívá, co je pravý ráj, neboť se mu zjevil
       na železném oři sám - Karel May.
    R.

    2. Jó, je to fajn, ten sen, co mám vždycky za úplňku,
       samej bizon, stáda, která nikde nekončí,
       mírný, tichý zimy, pevný luk a šípy, tomahawky,
       a v létě spousta slunce, jahod, malin a tak,
       ale hlavně, hlavně, lysohlávky.
    R.