| Vodník | Nedvědi

        D
    1. Posvěcený deštěm, který padá z nebe,
         A
       vlasy jako vodník, pod šosem to zebe,
                Emi                 A7
       z kůže břízy když narodil se oheň,
        D           Hmi       A7
       vysuší jim promáčenej den.

    2. Malovaný sluncem, hnědou barvou klasů,
       indiánský hrátky starejch dobrejch časů,
       večer zvedaj' hlavu do rozsvícenejch hvězd,
       lesem zazní písně dlouhejch cest.

    3. Na krku svý znamení: raka, kotvu, list,
       na rukávech domovenky, z kterejch můžeš číst,
       na srdci sem-tam záplata, jak život šel,
       mlčej' k ohni, když se rozhořel.

               D                               A
    R: Krásný noci plný bílejch hvězd a kamarádů,
        D                                              A
       vyzpívaný touhy kluků z měst plný bláznivejch snů.

    4. Jiný písně zazněj', než učili se zpívat,
       jinak viděj' svět než učili se dívat,
       v celý přírodě se nenajde tak hned
       tolik hrůzy, co už stvořil ten náš svět.

    5. A tak vyšlápli si ránem a první listy stránek
       popisujou písmem, co poslal z lesů vánek,
       hledaj' na slunci si místo, kdo z nich ví,
       co zítra na ně svět zas vymyslí.
    R: