| Ten chlap má koňskou náturu | Pacifik

           Ami                       G
    1. Jednou na cestě prokletý mně jak v minulým století
        F           Emi               Ami
       zastavil tam uprostřed všech hrůz
                  Bb E         Ami
       koňmi tažený rachotivý vůz,
                                       G
       kočí měl klobouk do týla, byl strnulý jak mohyla
          F              Emi          Ami
       a na kozlík mě k sobě klidně zval,
             C        H           Dmi           Ami
       měl zločinecký obočí, jen pohlédnout mi do očí
        F                    E G
       jako by se znenadání bál.

              Cmi                        D#  G#     D#
    R: Ten chlap má koňskou náturu, dál drkotá náš vůz,
           C#        G#        D#    G#    D#
       je nebe plný purpuru a kola hrají blues,
           Cmi                   D#    G#      D#
       má ve znamení podkovu a trochu drsnej styl,
        C#           Cmi             Bb                     F
       buďto mu oči vyklovu, nebo chtěla bych, aby se mnou žil,
                    Ami
       aby se mnou žil.

    2. Ve městě když mi sbohem dal, na voze rakev urovnal
       a mně přestalo strachy srdce bít,
       kopyta koní slyším ještě znít,
       pak půlnoc věže odbily a ticho bylo za chvíli
       černej kocour přeběh' náměstí,
       ať byl to třeba ďábel sám, já účty s ním si vyrovnám
       a počkám znovu na tom rozcestí.
    R: