| Střepy | Karel Kryl

         Ami                         E    Ami
    1. V ulici leží stín spuštěný z vesmíru,
                                    E
       spadaly do hlubin figurky z papíru,
                 Ami      G F#   F                 E
       jednoho dne tě omrzí     vše, čím jsi dosud žil,
         Ami           Dmi    Ami                   E        (Ami)
       zbudou ti oči pro slzy a střepy z rozbitého zrcadla snů.

    2. Koukáš se na lidi, všechno se propadlo,
       tvé oči uvidí odporné divadlo,
       všechno je nějak jinačí, svou kůži vyměníš
       a zjistíš, že ti nestačí jen střepy z rozbitého zrcadla snů.

         Ami       F                Ami
    *: Broukáš si pomalu tesklivou melodii,
                    F                Ami
       když bloumáš ulicí, cítíš se sám,
                     G     F E      Ami
       vyčteš si z křišťálu těžkou melancholii,
                  F                  E
       říkáš si: měsíci, jsi starý krám!

    3. Městem se míhají opilá zrcátka,
       oči ti říkají: lidi jsou zvířátka,
       pohled ti halí temný stín, jsi nějak rozladěn,
                                                           F E      Ami
       tvůj nepochopitelný spleen jsou střepy z rozbitého zrcadla snů.