| Mluvící kůň | Folk Team

        D                      G     F#dim              Emi
    1. Bylo to jednou takhle zjara, nuda si lehla do peřin
          A7         D            Emi                A       D  A7
       a já pil asi pátej džin, přišel na kus řeči Tristan Tzara.

    2. Chtěl vidět, jak si tady žiju a proč jsem v jednom kuse sám,
       že džin do sebe jenom liju, sám se sebou si povídám.

                   D           Hmi                G             Gdim
    R: Řek' jsem: víte, je to těžká věc, v ničem neznám pravou míru,
        D                 Hmi    G              A             D
       neznaboh, co nemá víru, pták, co nechce polstrovanou klec.

    R: Mí kámoši si staví vily a pročítají vkladní knížky,
       mně jenom moje písně zbyly, v nich nabírám dech i výšky

         D7              Gmaj7        A7            D      D7
    *: Jsou chvíle, kdy ticho vřeští jak telefonní centrála,
               Gmaj7       A7                      F#
       hlava v ocelových kleštích praská ve švech bezmála,
             Hmi           G              A74    A7            D  D7
       já chtěl bych si s někým povídat třeba o tom, že kytky voní
             G                    F#                      Hmi Emi A
       nebo že už přišel listopad a jablek je míň nežli vloni.

    3. Tristan pozorně mi naslouchá a usmívá se pro sebe,
       potom zašeptal mi do ucha: já něco měl bych pro tebe.

    4. Pak jen tiše třikrát zahvízdal a, než jsem stačil vydechnout,
       kaštanovej kůň přede mnou stál, řek', že chce mě vyslechnout.

    R: Od té chvíle už nejsem sám, mám mluvícího koně,
       já nádherně s ním si povídám a jsem celej blázen do něj.
    *: