| Farao | Spirituál kvintet

             D                          G               D
    *: Jen žhavý písek, žhavá poušť a žhavý vzduch tam byl,
                                       G           D
       pod žhavým sluncem chudý lid a řeka jménem Nil,
                                 G    C   G    D
       ti lidé byli otroci, nad nimi karabáč stál,
                                 Hmi   A     D
       nad karabáčem velekněz a nade všemi král.

                  D                          G      A     D
    1. Říkali mu Farao a byl tak vysoko, že nevrhal ani stín,
                                               G   A    D
       zato měl sýpky, sklepy, zlato a lesklá těla otrokyň.

    2. Říkali mu Farao, a ten když rukou hnul, duněly bubny k obřadům,
       tančily kněžky, hlavy padaly - to aby nepad' jeho trůn.

                  D                      A        D
    R1: [: Svůj trůn měl Farao rád, měl rád, měl rád
                                              A   D
           a nechtěl ho nikomu dát, to na žádnej pád. :]

    3. Říkali mu Farao a musel všechno mít, to víme z dávných knih,
       jeho vojska by nikdo nepřehlíd', kdyby šel týden kolem nich.

    4. Říkali mu Farao a z knížat pozemských ten nejmocnější byl,
       až jeden člověk hlavu zdvih' a jeho vůli se postavil.

    5. Říkali mu Mojžíš a měl tu výhodu, že se nebál o svou moc,
       svému lidu slíbil svobodu a k útěku zvolil noc.

    R2: [: Měl Mojžíš svobodu rád, měl rád, měl rád
           a nechtěl se svobody vzdát, to na žádnej pád. :]

    6. Říkali mu Mojžíš a jako lodivod vedl k moři národ svůj,
       za ním se vojsko dalo na pochod a Farao volal "stůj!"

    7. Co udělal Mojžíš? Holí udeřil, vlny se zvedly v mocný val,
       na jednom břehu Mojžíš byl, na druhém zuřil král.
    R1:

    *: Jen žhavý písek, žhavá poušť a žhavý vzduch tam byl,
       pod žhavým sluncem chudý lid a řeka jménem Nil,
       ten příběh dávno odvál čas, jen krále neodvál,
       kus Mojžíše je v každém z nás, tak jak to bude dál?