| Dobrý Bůh to ví | Lenka Filipová

       Ami          C            G                Dmi
    1. Napsal jí ta nejkrásnější slova, která kdy vůbec znal
             Ami               C              G
       A pak položil dopis pod kámen a dlouho nad ním tiše stál

    2. Nad hlavou mu táhly mraky jako podivná obtloustlá zvířata
       A na vrbě tam ledňáček zářil, voda v tůni chladná, stojatá

    3. A on jako blázen vykládal, že bude snad jeho paní
       A pak s ozvěnou do lesa hulákal podivné nesmysly o bílé lani

    4. O zvláštním stvoření, které se potají snad v ženu promění
       Ona přichází pomalu loukou a hledá dopis v kamení

       Ami             C                G
    R. Ústa z jeřabin, paže z břečťanu máš
       G
       To mě zabije, já už nevstanu
       Ami            C
       Oči z oblázků, vlasy ze vřesu
       G
       To mě zabije, to si odnesu

    5. = 1.

    6. To zvláštní stvoření, které se potají snad v ženu promění
       Ona přichází pomalu loukou a schovává dopis v kamení

    R. Ústa z popela, paže z větvoví mám
       Nechci tvoji smrt - dobrý Bůh to ví
       Oči z kaluží, vlasy z bodláků
       Víc bys nedostal a to nestačí