| Kominík | Pavel Dobeš

        A                                  E7
    1. Vysoko nad střechami, kde jen vítr fičí,
                                         A
       než vyvine rychlost a letí do světa,
                                           E7
       vysoko tam nad námi, kde komíny se tyčí,
                                            A
       tam kominík Magnusek je štětkou vymetá.

       D                       A
    R: Oči modré, hluboké jak Jadran,
        E7                          A
       vercajk, šaty, účes - černý havran,
           D                           A
       a když jdou kolem holky z fabriky, aha,
          E7                    A E7 A
       a musejí si držet knoflíky.

    2. Ve městě je čisto, jasno, nikde žádná špína,
       nejčastější slovesa jsou "prosím", "děkuji",
       všude kolem spousta barev, každá z nich je jiná,
       a lidé, ti si cestou z práce píseň notují.

    R: Oči modré, hluboké jak Jadran,
       vercajk, šaty, účes - černý havran,
       a když jdou kolem holky z fabriky, aha,
       a na blúzkách si drží knoflíky.

    3. Jednou ale nepřišel, a když už se to táhlo,
       město se jen trpělivě v sazích dusilo,
       s lidmi se to za tu dobu povážlivě nahlo,
       nic nad nimi vyššího teď už nebylo.

    R: Žádné oči hluboké jak Jadran,
       žídné šaty, účes a la černý havran,
       a když kolem šly holky z fabriky, aha,
       už neměly proč držet knoflíky.

    4. Magnusek si totiž poslal pro pivo
       a kominické řemeslo hodil na skobu,
       vzal do ruky majzlík a první kladivo
       a začal nutit kameni svoji podobu.

    R: Pohled, co by připomínal Jadran,
       účes, kterej měl jen on a havran,
       a než by pořád chodil po střeše, aha,
       tak že prej si svůj pomník vyteše.

    5. Začly chodit delegace lidí z okresu,
       on k nim takto hovořil na jejich adresu:
       "Puškin, Goethe, Kozina i Jiří z Poděbrad,
       každý z nich už dávno má svůj pomník někde stát."

    R: "Každý má svou sochu na okrasu,
       i Masaryk ji míval svého času,
       a já, že jsem jen kominík, aha,
       tak žádnou sochu neměl bysem mít."

    6. Toť se ví, že úředníci dali by ho do klády,
       kterou mají k dispozici pro takové případy,
       nechtěli však ublížit, nechtěli bejt špatní,
       chtěli jenom posoudit, zda je to adekvátní.

    R: Naštěstí měl každý vedle sebe
       čtyři příslušníky PS VB,
       takže mnohem dřív, než řekli "švec", aha,
       a za Magnuskem zavřela se klec.

    7. Magnusku, ty šílenče, ty notorický cvoku,
       pročs' nepřiznal, že ti v hlavě šibuje,
       vždyť kdo si staví pomníky, je lidem sazí v oku
       a nikdo už ho k ničemu nepotřebuje.

    R: Nemusel jsi sedět bez příčiny
       v nejsmutnějším rohu náměstí,
       ten pomník by ti postavili jiní,
       vždyť chodili si k tobě pro štěstí.

    R: [: Svět se točí, nezná dovolenou,
          malým, velkým, všem je akorát,
          i holky z města brzy zapomenou,
          že mohly by si něco tajně přát. :]