| Song propuštěného aparátníka | Ivo Jahelka

       D             G       D     C     G     A D
    1. Utrpěl jsem krutou ztrátu, těžký je můj osud,
        A               D   G     C    G        D G
       neb' už nejsem v aparátu, jako byl jsem dosud,
         Ami            H7             Emi      H7
       dvacet let jsem věrně sloužil proletariátu,
       Emi          D                G    D  A D
       a včera se smutně ploužil ze sekretariátu.

    2. Kam já jenom, ubohý, se kádrově teď včlením,
       bez vedoucí úlohy se život rychle mění
       a ten, kdo mi lezl včera do zadku jak pako,
       s úsměvem dnes za večera do téhož mě nakop'.

        Hmi        F#mi        G            F#mi
    R: Jako zlato bez karátu jsem bez svého aparátu,
       Hmi A   D   G   D            A   D
       aparát, aparát, už není můj kamarád.

    3. Že prý nejsem řádně vzdělán a pro jevy mumlu,
       tak z toho si houby dělám já, absolvent VUMLu,
       ke klasikům do učení, tam jsou věci skryty,
       a krizové poučení nad všechny maturity.

    4. Že zdravotně z toho trop jsem, marně hlásím vládám,
       už je konec se SANOPZem, na Bulovce strádám,
       naše prý se rovnat může zdravotnictví světu:
       na pokoji osm lůžek, a nás deset je tu.

    R: Kdo se o mě postará tu, když už nejsem v aparátu,
       aparát, aparát, zase bych tam šlapal rád.

    5. Co můj obchod separátní s dovozovým žvancem,
       kam jsem jako aparátník chodil s velkým rancem,
       copak můžu brát to s klidem: místo kentky marska,
       k tomu ňákej inteligent jí můj sýr ze Švýcarska.

    6. Měl jsem Tatru 613, předtím šetstettrojku,
       dneska už je všechno jináč, čert vem pěrestrojku,
       fajn bylo bez revoluce i bez demonstrací,
       nakonec snad budu nucen živiti se prací.

    R: Jak k hranicím ostny drátu patřil jsem já k aparátu,
       aparát, aparát, kde teď budu spát a brát?