| Bílá hora | Karel Kryl

    Emi G
    Rec: Osmého listopadu šestnáctset dvacet u letohrádku Hvězda na
         Bílé Hoře zůstal z vojsk Království českého poslední
         praporec - moravský praporec Šlikův. U zdi letohrádku padl
         do posledního muže. Píseň nazvaná Poslední Moravan.

        Emi   G    Emi G   Emi  G     Emi      G Emi
    1. Pod bílou zdí  má bláto barvu perleťovou
       G       D                   Emi   G Emi
       a zvony odletěly za větrem do Říma,
              G   Emi G   Emi   G      Emi      G Emi
       obzor se rdí, můj táto, hanbou šarlatovou,
       G          D                    Emi
       už jsme tu osaměli, z kříže se nesnímá.

    2. Prapory mdlé už pálí ruce vlajkonošů,
       jen oči pod přilbicí snad ještě doufají,
       a mlhy zlé se valí do děr od hrabošů
       i do ran na orlici, kterou už poutají.

        D                     Emi
    R: Rudý kohout na obzoru roztahuje spáry,
         D                     Emi
       hřeben větru rozčesává pera plamenná,
        D                    Emi
       věřili jsme na pokoru u popravčí káry,
         D                    Emi  H7   Emi G
       zlatá doba nenastává, bude kamenná.

    3. Je prý to ctí až na dno, zůstat pod prapory,
       mít duši nestydatou a mozek bez ceny,
       být králem lstí a snadno vzít si bez pokory
       na svatbu se Zubatou železné prsteny.

    4. Není to med, zas píti číši vrchovatou
       a věřit na proroky v chorálu polnice,
       sto černých let nám svítí hvězdou jedovatou
       na erbu pro otroky - pro naše dědice.

          Emi  H    Emi G Emi  H    Emi G Emi G Emi G Emi
    R: + bude kamenná,   bude kamenná ...