| Vrány | Nedvědi

                   Hmi
    1. Když mlha kvečeru se zvedá a slunce dlouhý stíny
                           G          Hmi
       naposledy kreslí, kreslí mezi mech,
                D       A               Hmi       Emi
       a vůně hořícího jehličí, to jak na ohýnku čaj si vaříš,
        Hmi          F#mi      Hmi
       do písniček provoní ti dech.

    2. Opřeni o stromy a na kamenech sedíme a zpíváme
       o rose na kolejích a o kouzlu všech tuláckých rán,
       kdy člověk nemusí nic, jenom prostě bejt a koukat,
       jak je pěknej svět, a hlavně: není sám.

                 D         A         Hmi
    R: Písnička pohladí ti otevřený rány,
                 Emi          F#mi        Hmi
       poslední dobou ňák je toho na nás moc,
                D              A             Hmi
       kdekdo sbírá jen jak v polích setbu vrány,
                Emi       F#mi          Hmi
       a tady plameny ti dávaj' dobrou noc.

    3. A dlaně do potoka ponoříš, pohladíš uhlazenej kámen,
       nevím, jak vám, mně tohle připomíná křest,
       a ruku na čelo si položíš a kapky po tváři ti stékaj',
       jak někdy pěkně umí život vonět, kvést.
    R:

                   Hmi
    *: Když mlha kvečeru se zvedá a slunce dlouhý stíny
                           G          Hmi
       naposledy kreslí, kreslí mezi mech ...