| Sedlo z bodláků | K. T. O.

           C          C7             F
    1. Noc oblíká do černejch šatů stíny
          C                          D7 G7
       a Velkej vůz na nebi zůstal stát,
               C        C7             F
       u ohně suší svý potem ztvrdlý džíny
                     C             G             C
       jeden z těch hochů, kterej navyknul se štvát.
                         F                C
       Za stádem koní a za tím, kde snad vidí ráj,
                           A7        D7 G7
       kde stromy voní kouzelným údolím,
                 C      C7        F
       je poslední ke slunci obrácená stáj,
                   C       G          C
       tam značka vypálená ohněm nebolí.

    2. Jeden z těch hochů, co po ránu se posadí
       do sedla z bodláků za uzdu krvavou
       a který čeká, že možná jednou uvidí
       stříbrný stádo pádit zlatou oblohou.
       Tak pokaždý, když touhle cestou utíká
       a nespatří na horách ledy tát,
       tak dobře ví, že zima stáda zamyká
       a že mu nezbývá, než svýmu snu se smát.