| Vločka | Karel Plíhal

         D           A         Hmi
    1. Vločky jsou hvězdy, co nehasnou,
         G          D        A D A D
       když slunce vystrčí hlavu,
                     A       Hmi
       jedna z nich ležela před masnou
       G            D       A D A D
       uprostřed vzteklýho davu.

    2. Bylo to minulou sobotu,
       dostali hovězí přední,
       ona koukala zoufale na botu,
       která se zjevila před ní.

         Bb         Dmi
    R: Dlouho se v rozpacích
          Gmi7    G7
       strojila v oblacích
         A7       Bb7       A7
       pro tuto sváteční chvíli.
        Bb       Dmi
       Po vzoru básníků,
        Gmi7    G7
       za cenu zániku,
        F      Gmi7
       letěla, aby svět
        Ami7      Bb
       byl aspoň na chvilku
        D          D/C D D/C D
       nevinně bílý.

    3. Pak řezník vytáhnul roletu,
       nikdo si nevšiml asi
       té vločky středního doletu
       s náloží něhy a krásy.

    4. Zmizela pod jednou z podrážek,
       na vločkách jaksi se nelpí,
       leda kdyby tak pronikla do drážek
       nějaké Gottové LP.
    R:

    5. Nebuďme ke vločkám neteční,
       to pro nás v bolestech tají,
       aby nám v dutině lebeční
       nezbylo jen, co kde mají.