| Kostelíček | Pavel Dobeš

        G                       C                      G
    1. Na kopci je kostelíček, cesta k němu není složitá,
        D                                    G
       na zahradě tolik svíček, kdo je spočítá.

    2. Jaro, léto, podzim, zima, nevedou tam cesty tramvají,
       když tam dojdu se svým klukem, už v kostelíčku zpívají.

           C                                               G
    R: Co naučil se chodit, tak v devět hodin ráno každou neděli
        D                             G
       peřinu mi krade a skáče po mé posteli.

    R: Týden člověk jezdí a těší se zas na doma,
       nad ránem se vrací, a cesta bývá pitomá.

    3. Po schodech nám vždycky zdrhne, žvatlá přitom ty své nesmysly,
       prý v kostelíčku zvoní, tak abysme o nic nepřišli.

    4. Zkontroluje vlčí máky, které se teď v týdnu rozvily,
       hlava se mu třepe v obilí.

    R: Ztratí se mi v poli, a spěch se ho už absolutně netýká,
       když potká Ferdu Mravence anebo Brouka Pytlíka.

    R: Leze po tý zemi, a vůbec ani neví, že je kulatá,
       jó, vona není špatná, nebejt tolik od bláta.

    5. Do kopce se kradem zadem až ku staré brance dřevěné,
       někteří z nás ji přeskočili, někteří jí projdeme.

    6. Až postaví všechny vázy, to je vždycky dávno poledne,
       vítr kytky shodí, a už je nezvedne.

    R: Nevěšíme hlavy, vždyť vůbec o nic neběží,
       oba dva sme zdrávi a nikdo nám tam neleží.

    R: Nevěšíme hlavy, vždyť vůbec o nic neběží,
       oba dva sme zdrávi a nikdo nám tam neleží.

    7. Cizí město, cizí jména, lidi vycházejí z kostela,
       zbyli jsme tu sami, auta odjela.

    8. Smeká se to dolů z kopce, křeníme se přitom na sebe,
       zase jdeme špatně - opačně než do nebe.

    R: Vracíme se domů cestou kolem košatého javoru,
       jak na něm rostou vrtulky, co létají bez motoru.

    R: My radujem se z toho, i když třeba tráva žloutne po létě,
       my, co jsme jen jednou na světě.
       My musíme být šťastní, i když jenom tráva žloutne po létě,
       my, co jsme jen jednou na světě.