| Plachetnice | Karel Plíhal

        Ami                  Emi                 Ami
    1. Po obloze vítr žene stovky bílých plachetnic,
        C         G           C              E7
       potopí se bezejmenné, nezbude z nich vůbec nic,
         F            G              C          E7
       jsou to rodné sestry písní, které kdysi zazněly,
        Ami         Dmi       Ami           E   Ami Emi
       polechtaly, pohladily, a pak někam zmizely.

    2. Jednou z nich je píseň tato, jachta zvíci deset stop,
       veze slova, šperky, zlato, neboť kapitán je trochu snob,
       snědl všechnu moudrost dneška, a tak je mírně otylý,
       proto jachta jede ztěžka na konci té flotily.

    3. Ale on směje se mi: Karle, hele, co bys pouštěl do gatí,
       pojedeme zase v čele, jen co se vítr obrátí,
       a tak se ženem do záhuby a za zvuků garmošky
       vylézají z podpalubí krysy, spojky, předložky.