| A slunce pálí jen | Greenhorns / Roger Miller

             G
    Rec: Už v noci jsem vyrazil jen v blůze, kalhotách
         a s párem starejch bot,
         tam za mnou zůstal San Quentin,
         kavalec a přestřihnutej plot,
         a slunce bodá do očí a jazyk bez vody už zdřevěněl
         a nohy bolí, jakobych nejmíň tisíc mil už šel.

                 C      D           G
    R: A slunce pálí jen, a slunce pálí jen,
                 C        G   D              G
       a stínu šmouhu šedivou já táhnu za sebou.

    Rec: Mně vždycky táta říkal, že jen jedno je nebe,
         jedno peklo a jeden svět,
         vždyť ještě včera mně to pastor
         z bible čet',
         teď ze lži viním všechny - bibli, pastora i tátu,
         vždyť jedno peklo opouštím a druhý začíná tu.

    R: A slunce pálí jen, a slunce pálí jen,
       a stínu skvrnu šedivou já šlapu pod sebou.

    Rec: Já dávno boty zahodil,
         když brzdily můj chvat,
         a v břiše mám snad stočenej
         ten přestříhanej drát,
         když náhle v rukou cítím suchej drn a písek, tak už vím,
         proč, i když slunce zapadá, se zkracuje můj stín.

    R: A slunce pálí jen, a slunce pálí jen,
       a stínu šmouhu šedivou já tlačím před sebou.

    R: A slunce pálí jen, a slunce pálí jen,
       a stínu skvrnu šedivou já zaleh' pod sebou ...