| Lodníkův lament | Hop trop

        Emi      G                 D            G      D      G
    1. Já snad hned, když jsem se narodil, na bludnej kámen šláp',
                       D           Emi    D       Emi
       a do školy moc nechodil, i tak je ze mě chlap,
              G            D             G    D   G
       velký dusno, který nad hlavou mi doma viselo,
                       D            Emi     D    Emi D G D G C G
       drsnýmu chlapu nesvědčí, já ťuk' si na čelo.

          G                   D
    R: Máma mě doma držela a táta na mě dřel,
                                           G
       já moh' jsem jít hned študovat, kdybych jen trochu chtěl,
                                   D
       voženit se, vzít si ňákou trajdu copatou
                               G                   Emi
       a za její lásku platit celou vejplatou, hó hou.

    2. Potom do knajpy jsem zašel a tam uslyšel ten žvást,
       že na lodích je veselo a fasujou tam chlast,
       a tak honem jsem se nalodil na starej vratkej křáp,
       kde kapitán byl kořala a řval na nás jak dráb.
    R:

    3. Vlny s kocábkou si házely a každej dostal strach
       a my lodníci se vsázeli, kdo přežije ten krach,
       všechny krysy z lodi zmizely a v dálce maják zhas'
       a první byl hned kapitán, kdo měl korkovej pás.
    R:

    4. Kolem zubama už cvakali žraloci hladoví,
       moc nikomu se nechtělo do vody ledový,
       k ránu bouře trochu ustala, já mořskou nemoc měl,
       všem, co můžou chodit po zemi, jsem tolik záviděl.
    R:

    5. Jako zázrakem jsme dojeli, byl každý živ a zdráv
       a všichni byli veselí, jen já jsem rukou máv',
       na loď nikdy víc už nevlezu, to nesmí nikdo chtít,
       teď lituju a vzpomínám, jak jen jsem se moh' mít.
    R: