| Balada o zahradním pychu | Ivo Jahelka

          D      G         A       D
    1. V zahradě u Buzků stála hrušeň
       F#dim     Emi      D         A
       a v její koruně, značně vzrušen,
       C          G      D
       ukryt byl majitel Eda,
        E                   A
       číhal tam v pozici zvěda.

    2. Noc byla truchlivá černá vdova,
       číhal na souseda dneska znova,
       až půjde hrušky mu loupit,
       chtěl do té fušky mu vstoupit.

        D             A         D
    R: Dušku, Dušku, neber tu hrušku,
        G        A          D          G
       jestli ji ukradneš, moc špatně dopadneš,
        D      Hmi    A           D
       Dušku, Dušku, nech tu hrušku!

        F#                 H
    *: Na hlavě punčochu svý ženy Maruny,
        E                   A
       vopřen vo rozsochu, na kuráž dva rumy,
         G                 D
       bděl jako ponocný pro ten pych ovocný
       A                  D            A   D A D
       a zloděj zlodějská ať si moc nevejská.

    3. Soused se jmenoval René Dušek,
       každý rok snědl mu pěkných hrušek,
       protože koruna stromu
       sahala až k jeho domu.

    4. Žebřík si přistavil na svým dvoře,
       za chvíli už trhal až nahoře,
       česáčkem ovoce česal
       a samou radostí plesal.
    R:

    *: Ten večer pro krádež byl jako stvořený,
       tak si řek': dobrá, jdeš, žebřík měl opřený,
       napnuly se mu šle, když lezl na šprušle
       s česáčkem pod paždí tak, jako pokaždý.

    5. Když Dušek v koruně dosáh' cíle,
       tak přišla Edova pravá chvíle,
       maskován na něho vybaf': bubu,
       což byla ovšem ta chyba.

    6. Dušek se vyděsil, dolů žuchnul,
       předtím však česáčkem Edu buchnul,
       ten slítnul jak zralá hruška,
       trefil se přímo na Duška.
    R:

    *: Jakpak to dopadlo, to je fakt k nevíře,
       zvedaj' se za madlo v pokoji na chíře,
       čeká je souzení a velké soužení,
       hrušky jsou v kompostu, pámbu jim pomoz tu!