| Veselá bída | Hop trop

            D                 D7
    1. My chodívali spát pod železniční most,
        G      Gmi        D
       kousek za Severní nádraží,
                                      D7
       tam každej cizí vandrák byl v naší partě host
          G        Gmi       D
       a lidi nás nazejvali pakáží,
              Emi                F#mi
       z nás nikdo nevěděl, kdo jakou minulost
        Emi                F#mi
       táhne za sebou jak závaží,
            D                    D7
       nač by se o to staral, i tak měl svýho dost,
          G         E         A
       a někdy i vzpomínání překáží.

        G                D    A              D
    R: Pendrek, pouta, mříž, bachař, cela, hlad,
                        G       D      A    D
       když v Boha nevěříš, co by sis nenakrad'.

    2. My žili ze dne na den a bylo fuk, co kradem,
       aby bylo na guláš a kořalku,
       a strach pro nás tím pádem byl věrným kamarádem,
       než mi pošťák dal úřední vobálku,
       to advokát mi psal: jseš děsně bohatej,
       dědictví užij s rovnou páteří,
       a vod tý chvíle spát, klidně i hrbatej,
       můžu chodit do Hiltonu do peří.
    R:

    3. Teď snídám hemenex a piju Beaujoleaux,
       celý dny jen samý válení,
       víc chutnávaly kdysi jen suchý fazole
       a cigarety kamarádem balený,
       že kumpány jsem prodal, je zatracená škoda,
       život za to ze mě cvoka udělá,
       krev taky není voda, a proto ve mně hlodá,
                   (G)        (A)        (D)
       [: [: [: [: že ta bída byla aspoň veselá ... :] :] :] :]