| Z mého života | Samson

        Ami                        Dmi7 E     Ami
    1. Než zavládne blahobyt, tak ne, abysis pískal,
                                    Dmi7  E      Ami
       a koukej čestně oznámit, co nečestně kdo získal,
        Dmi7                        G                  C
       ten, kdo nemá vyšší cíle, správně (snadně) nežije,
         Dmi7                        G         E
       člověk žije pro společnost, proto tady je,
         Ami                             Dmi        Ami
       všichni budou šťastně žít, jak v ráji, neřkuli,
           Dmi           Ami           E           Ami
       a všechno jednou budem mít, až se čas překulí.

            Dmi7                        G         C
    R: Jó, to mi bylo šest, já seděl v první lavici
          Dmi7                        G          E
       a tohle všechno říkal náš pan hodnej řídící,
            Ami                    Dmi       Ami
       pak byla velká přestávka a já za paďana
              Dmi         Ami          E          Ami
       jsem svačil mlíko vod krávy s třema houskama.

    2. A na Západě žije člověk, co haraší zbraní,
       pak už je tam jen velká louže a zlí lidé za ní,
       ještě tyhle poučení v hlavě mi zněly,
       a ráno u nás pod okny už tanky duněly,
       tak popadnul jsem kraťasy a běžel před vrata,
       kde chlap v podivným mundúru nám říkal "rebjata".

    R: Jó, to mi bylo dvanáct pryč a já už rozum bral,
       všichni moc smutně koukali, proč, to jsem nechápal,
       vždyť byly přece prázdniny a zrály jahody
       a divný trampi na garmošky hráli u vody.

    3. Ó, zazni, písni vznešená o vrozené nám práci
       a o tom, že se vyhýbat jí příliš nevyplácí,
       já neměl vlastně ani čas očuchat rachotu,
       a už jsem pochodoval na cvičáku u plotu,
       v době, kdy jsem moh' pracovat a méně zahálet,
       válel jsem se v krytu při přípravě na nálet.

    R: Jó, to mi bylo sotva dvacet a já s údivem
       jsem nechápal, proč, když mám volno, nemůžu jít ven
       a proč mi velí člověk, jehož hlavní předností
       jsou neomezitelné meze omezenosti.
    4. = 1.

    R: Tak to mi něco připomíná, ruce svírám v pěst,
       vždyť nejsem v první třídě, no a je mi dvacet šest,
       mám dojem, že si v televizi dělaj' legraci,
       když krásnej chachar v obleku káže vo práci.

    5. Říkal už můj děda, když jsem na poli ho vídal,
       hladovejch slov že se ještě nikdo nenasnídal,
       i když se doba změnila, hloubš je do kapsy
       a pivo stojí, co dřív stával frťan Metaxy,
       volnou tvorbou cen se práce snadno posvětí,
       zjistíme tak jen, kolik měl Babinskej dětí.

    R: Jó, je mi třiatřicet, a taky mi jasný je:
       kde vládnou prachy, končí každá ideologie,
       vždyť už směje se nám celej svět, jací jsme hlupáci,
       platíce za propagandu víc nežli za práci.