| Krabičky | Příbuzní

         D
    1. Spadla jsi mi před oči, já do vzduchu sáh',
          A
       a najednou tam nebylo nic,
               Hmi                   G
       to jsem otevřeným oknem ruku po hvězdě vztáh',
            D                     A G
       jen ve spánku nic nebylo, nic.

    2. To ňáká holka v druhým patře smála se snad,
       v našem paneláku veselo je,
       a pod záclonu vklouzla ke mně, když jsem šel spát,
       zdála se mi do pokoje.

             G        D
    R: Jé, smutno mi je, když v noci v tichu, ve tmě lehnu si sám
       a spánek nejde, černý můry lítaj' sem, zase tam,
                 A                                             D
       to člověk umřít musí, aby přišel někdo a řek: hele, on je!
       Jé, smutno mi je, zavřeni v krabičkách se mačkáme zas,
       v chodbách se potkáváme, podobnýmu jak vlasu vlas,
                 A                                              D
       to člověk umřít musí, aby přišel někdo a řek': hele, on je!

    3. Trochu toho dobra, kousek citu a tak,
       vždyť my potřebujem lásku jak sůl,
       a zatím poztráceni vidíme, jak ujíždí vlak,
       vždyť čas bez lásky je času jen půl.
    R: