| Nechoď do kláštera | Javory

        A                        D                        A
    R: Tam někde v trávě pod jedlí pobledlá holka právě dlí,
        E                    A
       srdce má ďáblem posedlý.
        A
    1. Nenechej tu holku smutnou schovat se pod černou kutnou,
                                 E
       odveď ji od dveří klášterních,
         E7
       klášter, ten ji nezachrání, seber se a spěchej za ní,
                                  A
       jenom ty jí můžeš vrátit smích.
    2. Ukloň se tý holce smutný a, jestli to bude nutný,
       pláštěm svým jí slzy osušíš,
       vymysli si píseň něžnou, nazvi ji v té písni kněžnou,
       jdi k ni blíž a blíž a ještě blíž.
    R:
    3. Nenechej tu holku smutnou schovat se pod černou kutnou,
       pohleď, jak se trápí v modlitbách,
       z jezera jí přines leknín, ukloň se a potom smekni,
       zpívej, dokud nezašeptá "ach!"
    R: Já jenom jedno přání mám: být na tvém místě chvíli sám,
       jdi k ní, a jak ti povídám.
    R: Já jenom jedno přání mám: být na tvém místě chvíli sám,
       jdi k ní a Pánbůh žehnej vám.