| Hotel Hillary | Poutníci

                 Ami
    1. Tvař se trochu nostalgicky, už tě nikdy nepotkám,
        F             G                Ami
       máš to jistý provždycky, nastav uši vzpomínkám,
       jak tě znám, i v tuhle chvíli měl bys řeči peprný,
            F                  G             Ami
       jak tenkrát, když nám tvrdili, že je vítr stříbrný.

           F
    R: A tváře měli kožený, my jim zdrhli z průvodu,
            Dmi             D
       zahodili lampióny a našli hospodu,
            F
       ale taky Jacquese Brela a s ním smutek z cizích vin
          Dmi                    D                           Ami
       a žádostivost těla a pak radost z volovin, a ta nám zbejvá.

    2. Po večerech pro diváky dělali jsme kašpary,
       pak na zemi dva spacáky - náš Hotel Hillary,
       slavný sliby jsme už znali, i to, jak se neplní,
       a cenzoři nám kázali vo správným umění.
    R:

    3. A tak válčím s nostalgií, bují ve mně jako mech,
       a pořád všechno slibují starý hesla na domech,
       ty jsi splatil všechny dluhy, i za Hotel Hillary,
       a já vyhážu ty černý stuhy funebrákům navzdory.

    R: Vždyť mají tváře kožený, my jim zdrhnem z průvodu,
       zahodíme lampióny a najdem hospodu,
       a tam tvýho Jacquese Brela a s ním smutek z cizích vin
       a žádostivost těla a pak radost z volovin, [: a ta nám zbejvá. :]