| Samota | Wabi Ryvola

        E                E7             A            E
    1. Do tváře čas mi hlubokou brázdu samotou vyrejval,
                H7                            A
       tělo je rozeschlej prám, když pluješ stále jen sám,
                  H7                E
       co je ti platný, že jsi kapitán.

    2. Do zrzavejch strun svýho banja dávno už jsem nezahrál,
       že jsem byl stále jen sam, v srdci mám nejeden šrám,
       život je tvrdej, i když jsi kapitán.

       E7          A        H7      E         C#mi
    R: A tak vždy zůstaneš sám, nikdo ti nepoví,
                A         H7      E
       jak máš žít, abys byl milován,
       E7          A        H7     E         C#mi
       a tak vždy zůstaneš sám, a koláč medový
                 A    H7         E
       za tebe sní kapitán Korkorán.

    3. Na tváři mech mám z dalekejch cest tam do hor a údolí,
       z košile mám jenom cár, ze smečky zbylo psů pár,
       co bude dál, mi nikdo nepoví.

    4. V kapse mám prach vodřenej z mincí, který jsem prodělal,
       já jenom samotu znám, tak, sakra, co dělat mám,
       abych měl jednou na pořádnej flám.
    R: