| Život je kámoš |

    A starý kamarád rybářů král,
    nemám teď náladu abych se smál,
    mě podvedli zas a teď přišel čas,
    abych si konečně postěžoval.

    Špatně je nahoře zaplakati,
    starosta nikdy sluchu nedá ti,
    i on je z ostrova, doba je taková,
    musíš se s tím po svém srovnati.

    Každej má místo svý na tý zemi,
    i já jsem pošlapán, haněn všemi,
    to osud zas dal, někomu šach,
    na srdci jizvy a v kapse máš strach.

    Život ja kámoš a hajzl a šmejd,
    tu slunce zasvítí, tam začne lejt,
    děláš, co umíš a stejně pak čumíš,
    tak zavři oči a nech to bejt.

    Radost měj, že slunce zasvítilo,
    není tak zle, aby hůř nebylo,
    já, Jakub od brány do bitvy prohraný
    vytáhnu zas i kdyby sněžilo.

    Život je kámoš a hajzl a šmejd,
    tu slunce zasvítí, tam začne lejt,
    děláš, co umíš a stejně pak čumíš,
    tak zavři oči a nech to bejt.

    Tak zavřu oči a nechám to bejt, zatím.