| Hajnej Hruška | Hop trop

        Emi        C7   H7      Emi        H7 Emi
    1. Na pařez já usednu si v lesním pološeru
                       C7  H7     Emi             H7 Emi
       a na hajnýho vzpomenu si, jenž má hezkou dceru,
        D7          G       D7           G
       na hajnýho Hrušku a jeho dceru - samej skvost,
        D7           G         F#             H7
       jenže von má pušku a s puškou střeží dcery ctnost.

    2. Na pařezu přemejšlím, a dá to velkou fušku,
       jak bych vyzrál na hajnýho, na hajnýho Hrušku,
       na Hrušku a jeho zbraň a křepeláka Azora,
       kterej hlídá jako saň vchod do hájovny ze dvora.

           Emi         C7        Emi         C7
    R: A štěká přitom na srnce, na datly i žlůvy,
        Emi       C7        Emi        C7
       na ťuhýka na trnce, na vejry i sůvy,
        Ami        Emi           Ami       Emi
       na chudáka vandráka von štěká ponejvíce,
        Ami         Emi         F#        H7
       vidí ve mně pytláka, co líčí na zajíce.

        Emi               C7    H7     Emi               H7
    *: Vrr haf, vrr haf, sypej si to, vrr haf, vrr haf, fuj fuj fuj,
        Emi               C7    H7     Emi         H7  Emi
       vrr haf, vrr haf, sypej si to, padej pryč a upaluj!

    3. Hruška zbystří sluch i zrak a vzkřikne:"Namouvěru,
       zas je tu ten darebák, co zprznit mi chce dceru,
       zas je tu ten chuligán, co slídí, kde je dcerka,
       jenže já se do něj dám a proženu mu perka!"

    4. A už běží, v hubě pěnu, dělá dlouhý kroky,
       pušku k palbě připravenu, má v ní srnčí broky,
       letí, letí jeko blesk ze světnice na dvorek,
       ve vočích má divnej lesk i jeho pejsek Azorek.

    R: Ten, kterej má rád štvanice na lišky i kance,
       když vypukne pranice, vždycky v ní má šance,
       on si troufne na zvíře tak, jako medvěd velký,
       a milýho trempíře chce kousnout do pr...avý ruky.

    5. Vím, jak vyzrát na hajnýho, ba i na Azora:
       vyštuduju na vrchního lesů revizora,
       až přijedu na kontrolu se služební volhou,
       postavím je do pozoru, což je mojí touhou.

    R: Počkej, hajnej, povím na tě, že jsi prodal jedli,
       žes' ji střelil nastojatě, a on bude zbledlý,
       "smilujou se, revizore, vždyť mám doma dceru,"
       jenže, Hruško, na tvou dceru já už dávno ... hej, beru!

    Rec: Tak teda, tatínku, do smrti dobrý, ne?

    *: A to bude asi všecko, na zdi visí puška,
       pod ní kolíbá mi děcko můj tchán - hajnej Hruška ...