| Okno do ulice | Bokomara

         C                 C/H          Ami
    1. Dnes večer, lásko, nejdu zrovna nikam,
        Fmaj7              D7         G
       musím si spočítat, co se nevrátí,
         C            C/H           Ami
       když přijdeš, nezvoň, já se nezamykám,
        Fmaj7            G
       to mají ve zvyku jenom bohatí.

    2. Mně patří jedno okno do ulice,
       ve kterým sleduju, kam se žene svět,
       co vidím, schovám ve svý harmonice,
       jednou ti o tom snad budu vyprávět.

       Ami                           D
    R: O lidech ve frontě na dobrý skutky,
       Ami                  G
       o vlídným úsměvu, co už se nenosí,
       Ami              D
       o nářku rozbitý telefonní budky,
       F                  G
       o smůle, co se mi lepí na šosy.

    R: Taky o štěstí, jak je kdo chápe,
       o holkách, který se moc rychle rozdaly,
       občas je zasvědí duše pod make-upem,
       jenže svět kvůli nim sotva zpomalí.

    3. Tak vidíš, lásko, už mi bylo třicet,
       a pořád zůstávám jednou z mnoha nul,
       mám jen to svý okno do ulice,
       špehýrku na životm co mě uhranul.

    4. Sám stojím ve frontě na dobrý skutky
       s úsměvem, který se dávno nenosí,
       občas dám korunu do rozbitý budky
       a sám se smůle svý lepím na šosy.

    R: Možná si po štěstí pokaždý šlapu,
       když spávám s holkama, co už se rozdaly,
       jenomže pořád mám duši bez make-upu,
       třeba svět kvůli mě jednou zpomalí ...