| Dachau blues | Karel Kryl

       Ami G7 Ami G7 E

              C
    1. Když stíny k sobě v touze lnou,
       tma prohlásí se kouzelnou
                 G7
       a někde znějí bicí,
             F          G
       když měsíc tepe do mřížky
            F        G
       dva Popelčiny oříšky
                  Ami
       s šedivou holubicí,
              C
       když zvony půlnoc dozvoní
                          Ami
       a vratiče se rozvoní,
                    Dmi
       zlý sen se vrací znovu,
                (F)              (G)
       [: jsou dosud v oknech střepy skla
              Ami
          a krev, jež znovu vytryskla,
         G  (E)    Ami
          skapává do proslovů. :] Ami F Ami G7 E

    2. Když úzkost chodí po špičkách
       jak dívka v modrých lodičkách
       a v bílé rozhalence,
       když promarněno vzkříšení,
       když most má pouta lešení,
       jež křičí na milence,
       když zlato pláče mosazí,
       když vzduch se oděl do sazí
       a prázdnem škváry zeje
       [: zas strach má ze lži mozaiku
          a za svěrací kazajku
          už našel farizeje. :]

                  F         G         Ami
    R: Zvracíme přecpaní a měsíce se počínají pátkem,
                G                       Ami
       křičíme ze spaní, zas děsíce se podepsaným řádkem,
                  G                             Ami
       pod hranou odvahou tkví pobledlost, jak Pilát ruce myjem,
                        G            E              Ami        E
       když s chladnou rozvahou jde posedlost, pak zítřka nedožijem.

    3. Když lež je pravdy zárukou,
       jde volnost s pouty na rukou
       a vůkol kvetou hroby,
       když z lásky stal se mouřenín,
       pak děvce podá růženín
       a zbude bez ozdoby,
       když zloba zbývá bez lásky,
       pak Židům krade oblázky
       a hlásá toleranci,
       [: a intelekt když bez duše,
          pak podoben je ropuše
          či slepci s mečem v tanci. :]