| Bim-bam | Václav Neckář

         F                   Dmi
    Jó, svět sál novu mízu a jaro přišlo k nám,
       Gmi    C7         F
    já potkal Monu Lizu, chyběl jí jen rám.
    F                         Dmi
    Její úsměv poznám, byl to zaručeně on,
    Gmi   C7           F           F7
    proto mi teď srdce zvoníš jako zvon.

             Bb                          F
    Jenom to bim. bam, bim-bam, bim-bam maloučko ztlum,
    C                        F            F7
    mám strach, že to v noci vzbudí celej dům.
             Bb                          F
    Jenom to bim. bam, bim-bam, bim-bam maloučko ztiš,
    C7                        F
    mám strach, z čeho to už víš.

    Ten úsměv jí sluší, i vlasy k ramenům
    a mně rudnou uši, jen si na ni vzpomenu.
    Když jsem s ní šel domů, byli jsme jak opilí
    a všechny zvonu k tomu cestou zvonili.

    Radši to bim.bam, bim-bam, bim-bam maloučko ztlum,
    mám strach, že to v noci vzbudí celej dům.
    Jenom to bim.bam, bim-bam, bim-bam maloučko ztiš,
    mám strach, z čeho to už víš.

    Jó, až mi jí jednou snubní prsten zajistí,
    pak všichni známí zblednou bledou závistí.
    Čtyři bílý slony potom ke kočáru dám
    a cestou budou zvony zvonit jenom nám.

    Budou nám bim-bam, bim-bam, bim-bam překrásně hrát,
    aby bylo jednou na co vzpomínat.
    Každý ten bim-bam, bim-bám zvon příjde rád
    k svatbě bla-bla-bla-hopřát
    k svatbě bla-bla-bla-hopřát
    k svatbě bla-bla-bla-hopřát, a znova:
    k svatbě bla-bla-bla-hopřááát