| Labutí křik | Žalman

         G                        G7
    1. Přišel podzim zas o něco dříve,
                C                G
       a s ním vítr přines' labutě,
               Emi               Hmi
       modrou řekou byla slyšet píseň,
         C            G
       třepetání perutě.

    2. Celý měsíc tak si spolu hrály,
       potom přišel ten osudný den,
       bylo slyšet divné pousmání
       rezavého nože jen.

    3. Pak zmizela loďka v zátočině,
       na ní zvonil zabijácký smích,
       toho muže nikdo nedohoní,
       kroky v blátě smyje sníh.

            Emi     Hmi          C                       G
    R: Labuti, labuti, vrať se zpátky na svou řeku, labuti,
               C                  Hmi         Emi
       stýská se mi po tvém křiku a mám na jazyku,
          C                      G
       s kým že tvoje láska odletí.

    4. Tak tu leží a je celá bílá,
       ještě dýchá v teplé náruči,
       nebojí se, je jak nikdy tichá,
       nevolá a nekřičí.

    5. Pláče nebe a na modré řece
       její láska plave opodál,
       a já nevím, zase jednou nevím,
       kam bych ty svý oči dal.
    R: