| O té velké cestě vpřed | Samson

        E
    1. Nevím, jak je starý svět, já znám ho jen přes třicet let,
            F#mi  H   E
       kam míří, kam míří,
       už tolik slibů slyšel jsem, a všechny odvál příští den
              F#mi  H     E
       jak chmýří, jak chmýří.

              F#mi                    H
    R: Pán, který lžičkou cink', nám cestu nabíd' svůdnou,
           C#mi
       tak opojnou jak drink, tak nenáročnou, schůdnou,
           A                        C#mi
       a kdo by nešel s ním, vždyť takový je člověk,
              F#mi       F#7        H
       rád vznáší se jak oblaka či dým.

    2. Jako každá z mnoha cest, i tahle musí někam vést,
       či spíš měla, či spíš měla,
       vždyť šli jsme po ní tolik let, až déšť nás chytil cestou vpřed
       a chladil čela, a chladil čela.

    R: Pokud o tom vím, tak párkrát jsme si zašli,
       trvalo to dýl, nežli jsme cestu našli,
       a bylo by zlatý, kdyby to bylo hned,
       dřív, nežli všichni ukážou nám paty.

    3. Zas další pán už zacinkal a ukazuje někam dál
       a všem se líbí, tak moc se líbí,
       ať rozmyslí si každý sám: na to nemám a na to mám,
       než něco slíbí, než něco slíbí.

    R: Za ta léta vím, že život není kismet
       a mozek že je tím, čím mělo by se myslet
       a nenaletět hned, i když jsem přesvědčen,
       že s každým dnem je o malinký kousek lepší svět.
    4. = 1.