| Kouřová | Lokálka / Jiří Zmožek

               G                             D
    1. Kouřím rád, a je to na mně, doufám, znát,
               Emi       C                 G
       kouřím rád, chci cévám trochu dýmu dát,
              C                           G
       častokrát, když rodina jde večer spát,
              Ami      D                     G
       zvoní soused, abych si s ním šel zabáňat.

    2. Fajčenie mám zo všetkého najradšej,
       údené sú moje p–úce najkrajšie,
       fajčenie, som ako zadymené pako,
       tuhá sparta a p„ť ráz prepálené sako.

             Ami      D           G           Emi
    R: Kašlání, kaš–anie zdravě zní, zdravo znie,
             Ami    D   G
       táto melódia ozaj ...,
              C                     G
       dusím se, a mé dýchací trubice
            Ami      D                G
       nikotinem se mění v černé hadice.

    3. Dýmání je to, co máme společné,
       dýmám rád, však okolí je nevděčné,
       častokrát, když kolegové chtějí spát,
       zvonky vypnou a jdou kancelář vyvětrat.
    R:

    4. Sípání je to, co máme společné,
       sípám rád, mít čistý hlas je zbytečné,
       častokrát, když nikde nechtějí mě znát,
       [: dám si čouda, a zvonky začnou znít a hrát. :]