| Vejdem | Michal David

    1. Počkej, pojď se mnou a neptej se kam to jdeme,
       hned jak tam dojdem mi řekne tak tohle chceme,
       počkej, pojď se mnou a vydr a nevyzvídej, sama uvidí.

       Je to chrám lásky jen prostor a fantazie,
       stromy se klenou a člověk tam maličký je,
       budem se tam spolu mít jako v ráji.

    R. Vejdem, tak jako slunce vejdem
       a v úasu tam dlouho, moc dlouho budem stát,
       vejdem, tak jako slunce vchází
       a bude po nesnázích a budu tě mít rád.

    2. Promiň, e z chrámu je místnost a suterénní,
       není tu klenba a prostor tu taky není,
       nebreč, tak nebreč a věř mi, co za bydlení z toho udělám.

       Z beden od rajčat ti stvořím dva noční stolky,
       svedu sem vodu i kdybych to dělal roky,
       tady se budeme mít jako v ráji.

    R.
    R.  (do ztracena)