| Fénix | Nezmaři

         G          D/F#          C           G
    1. Vlak smutně zahoukal, čas do klusu se dává,
       Ami7                 D         D7
       osud se rozběhnul a já to nevěděl,
        G           D           C          G
       marně jsem v okně čekal na volání "sláva!",
             Ami7                   D9      D7
       v nádražním bufetu pak jsem sám poseděl.

            G                D           Emi
    R: Posílám ti pozdrav z dálky bláznivý
       C       Hmi            Ami7 D7
       a můj stín o tebe zakopává,
                G                D        Emi A7
       jsem tu sám, nad hlavou mraky šedivý,
          C          D7             G
       a bůhví, jestli se vrátím k vám.

    2. Mládí se zdá jak sluncem prozářený ráno,
       sem-tam bouřka, ale to už k věci náleží,
       a nikdo neví, že je v předpovědi psáno,
       že se i před večerem někdy sešeří.
    R:

    3. Já přesto věřím, co v moudrých knihách bývá,
       i to, že naděje naposled umírá,
       a že se ten, kdo v duši spáleniště mívá,
       ze svého popela jak Fénix posbírá.
    R: