| Setkání s A. S. Puškinem | Jarek Nohavica / Bulat Okudžava

                     Ami         E7                      Ami
    1. Co bylo, je pryč jednou provždy, a stesky jsou k ničemu,
                     C          G               C
       každá epocha má vlastní kulisy, herce i kus
             A7      Dmi       G                   Ami
       [: a líto mi je, že už nikdy se nepotkám s Puškinem,
                        E7                           Ami
          nezajdu si s ním na čaj do bistra U sedmi hus. :]

    2. Dnes už nechodíme, jak zastara bosáci, naboso,
       řvou motory aut, my z oken sčítáme galaxie
       [: a líto mi je, že už po Moskvě nejezdí drožkáři
          a nebudou víc, nebudou, a to líto mi je. :]

    3. Před tebou se skláním, má bezbřehá epocho poznání,
       a vzdávám ti hold, lidský rozume nad rozumem,
       [: a líto mi je, že jak dřív se i dnes bůžkům klaníme
          a na kolenou bijem hlavami o tvrdou zem. :]

    4. Podél našich cest dlouhé aleje vítězných praporů,
       náš boj za to stál, my máme vše, za co šli jsme se bít
       [: a líto mi je, že se stavějí pomníky z mramoru
          a vyšší než my, vyšší než veškerá vítězství. :]

    5. Co bylo, je pryč, vyjdu ven na špacír, koukám: noc je tu,
       vtom zničehonic vedle arbatských vrat u vody
       [: stojí drožkář a kůň, a pan Puškin jde po prázdném prospektu,
          já krk za to dám, zítra že se něco přihodí ... :]