| Nevadí | Wabi Daněk

        A                 E
    1. Napůl jako hrou a napolovic vážně,
                 D               A
       čerstvou maturitou zmužnělý,
                                 E
       chtěl jsi dobýt svět, a svět se tvářil vlažně
               D              A E
       na tvý bubnování nesmělý,
         A                E
       hlavu plnou věd a nadějí svý mámy,
                 G         D     A E
       zkoušky přijímací, potom pád,
         A                     E
       znalosti jsi měl, cos' neměl, byli známí,
              D                 A
       takže litujeme, za rok snad,
       Hmi      F#+        Hmi7    E          A
       a tehdy poprvé jsi řekl: nevadí, zase bude líp.

    2. Pomalu šel rok, a zase stejná škola,
       čekáš předvolání každej den,
       předvolání máš, a na něm: vlast tě volá,
       takže za dva roky s úsměvem,
       dva roky vzal čert, a za nějakej týden
       stojíš na radnici s holkou svou,
       bylo to s ní fajn, tys věřil, že to vyjde,
       kde tvý nebetyčný plány jsou,
       a tehdy podruhé jsi řekl: nevadí, zase bude líp.

    3. Neměli jste byt a vlastně ani prachy,
       prej, že ve dvou se to táhne líp,
       jenže už jste tři, a máma s dvěma bráchy,
       starej dvoupokoják - špatnej vtip,
       tak jste žili rok v tý supertěsný kleci,
       vzteky vysušení jako troud,
       potom jeden den si žena vzala věci,
       další připomínky řešil soud,
       a tehdy potřetí jsi řekl: nevadí, zase bude líp.

    4. Už jsi dlouho sám a věci, co se stanou,
       se tě nedotýkaj', byl jsi bit,
       všechno už jsi vzdal a postavil se stranou,
       vzal sis dovolenou, chceš mít klid,
       osamělý dům u rychlíkové trati,
       oči za záclonou zapranou,
       vlaky jedou dál a málokdy se vrátí,
       život nemá brzdu záchrannou,
       tak řekni, sakra, to svý "nevadí, zase bude líp" ...