| Přítel | Jarek Nohavica

                    A                       E
    1. Jestlipak vzpomínáš si ještě na ten čas,
                  D                         E
       táhlo nám na dvacet a slunko bylo v nás,
         Hmi                     D
       vrabci nám jedli z ruky, život šel bez záruky,
       A                 E/G#
       ale taky bez příkras.

    2. Možná, že hloupý, ale krásný byl náš svět,
       zdál se nám opojný jak dvacka cigaret
       a všechna tajná přání plnila se na počkání
       anebo rovnou hned.

        Hmi                 D
    R: Kam jsme se poděli, kam jsme se to poděli,
         A        E          F#mi
       kde je ti konec, můj jediný příteli,
         Hmi               E
       zmizels' mi, nevím kam,
        F#mi7     D              A  E/G# D/F# A E
       sám, sám, sám, jsem tady sám.

    3. Jestlipak vzpomínáš si ještě na tu noc,
       jich bylo pět a tys' mi přišel na pomoc,
       jó, tehdy, nebýt tebe, tak z mých dvanácti žeber
       nezůstalo příliš moc.

    4. Dneska už nevím, jestli přiběh' by jsi zas,
       jak tě tak slyším, máš už trochu vyšší hlas
       a vlasy, vlasy kratší, jó, bývali jsme mladší,
       no a co, vem to ďas.

    R: Kam jsme se poděli, kam jsme se to poděli,
       kde je ti konec, můj nejlepší příteli,
       zmizels' mi, nevím kam,
       sám, sám, sám, peru se teď sám.

    5. Jestlipak vzpomínáš si ještě na ten rok,
       každá naše píseň měla nejmíň třicet slok
       a my dva jako jeden ze starých reprobeden
       přes moře jak přes potok.

    6. Tvůj děda říkal: ono se to uklidní,
       měl pravdu, přišla potom spousta malých dní
       a byla velká voda, vzala nám, co jí kdo dal,
       a tobě i to poslední.

    R: Kam jsme se poděli, kam jsme se to poděli,
       kde je ti konec, můj bývalý příteli,
       zmizels' mi, nevím kam,
       sám, sám, sám, zpívám tu teď sám.

    7. Jestlipak vzpomínáš si na to, jakýs' byl,
       jenom mi netvrď, že tě život naučil,
       člověk, to není páčka, kterou si, kdo chce, mačká,
       to už jsem dávno pochopil.

    8. A taky vím, že srdce rukou nechytím,
       jak jsem se změnil já, tak změnil ses i ty,
       a přesto líto je mi, že už nám nad písněmi
       společný slunko nesvítí.

    R: Kam jsme se poděli, kam jsme se to poděli,
       kde je ti konec, můj jediný příteli,
       zmizels' mi, nevím kam,
       sám, sám, sám, jsem tady sám.