| Hrášek | Nedvědi

              E
    1. Jak v mořích slunce s tmou se ztrácí
       a pokřik racků šel už spát,
           A                             E
       tak utekla nám láska, jó, to se stává,
          F#7                       H7
       a najednou tě, holka, nemám rád.
            E
       Mám dost už těch tvejch věčnejch nářků
       a prožárlenejch hloupejch scén,
            A                             E
       tak někdy zase brnkni, jó, to se stává,
               H7                  E
       prostě táhne mě to z kruhu ven.

           E
    R: Já půjdu až tam na místa, kde už to znám,
                   A                   E
       pár stromů, ohniště a tunel a trať,
       a kašlu na celej svět, v něm v tobě zas jsem se splet',
                A                          E
       a postý řeknu sobě: hloupneš, tak plať.

    2. Jak nabobtnalý klíčky hrášku
       byly cíle tvý, a já chtěl víc,
       já předělat chtěl svět, jó, to se stává,
       kolik bylo nás, a stále nic.
       Tak pozdravuj ty svoje šminky, lásko,
       a do zrcadla zkoušej řvát,
       jó, utekla nám láska, jó, to se stává,
       a najednou tě, holka, nemám rád.
    R: