| Popsaná lavice | Poupata

             G
    1. Snad postý si tiše předčítám,
                  Emi
       v lavici psaný vzkazy, který znám,
        Ami             D
       kolik slov, co vryto je tam
        Hmi                 Emi Emi/D
       tuší už skoro vybledlou,
         C                  G
       když si čtu, divnej pocit mám,
         Ami              D
       přemýšlím, jak ta léta jdou.

        G            C      G        C
    R: Těch knížek čtených pod lavicí,
        G            C        G   C
       těch kaněk v sešitě a kolem,
       G         H7      Emi     C
       a místo vzorců v početnici
        Ami              D
       napsáno "Školo, sbohem!"

    2. Dny běží, v lavici usedám,
       na desce tužkou další dopis mám,
       kolik papíru by potřeboval ten,
       který sem prózu tajně psal
       a hledal slova, která zpestří den,
       den, kdy jsem u tabule stál.
    R:
    R:

    3. Však jednou, až roky odletí,
       v lavici zbydou jen slzy dojetí,
       život rozdělí běh klidných školních let,
       vzpomínky v hlavě zůstanou,
       vzpomínám, jak byl krásnej svět
          Ami  D             G Gmaj7
       v lavici tužkou popsanou ...