| Lokaj | Jaroslav Marian / Tomáš Vondrovic

         A                D    A      E    A
    R: Kde zas vězí ten spící lokaj, kolohnát,
                                         D     A    E      A
       omlouvám se, panstvo, račte jen, tu je salon a tam sad,
        Ami            C   G  C    G  C
       zákusky budou hned, i vína je dost,
                                    G      C     G  E
       hněte se, Jean, kde je led, tohle vzácný je host,
          A               D      A        E      A
       a co je s muzikou, a ten pejsek chtěl by kost,
                                         D       A      E    A
       bravo, Jean, teď si smíte dát v kvelbu sklenku pro radost.
          Ami                               G
    1. Chtěl jsem jí jednou jen "lásko má" říci,
                                         Ami
       a ona na to:"Jean, tak vyměň tu svíci,"
                        C        G          C
       chřadnu, vadnu, láska je hořká jak blín,
                G     Emi       Ami
       a ona:"Hlavně vyciď ten cín,"
                     C        G              C
       povězte mi, přátelé, kdo tohle může snést,
                        G     Emi
       teď jdu venčit psa, a pak musím:
    R:
    2. Psal jsem jí psaníčko:"Krásko, buď zdráva,"
       a ona na to:"Jean, kdy bude ta káva?"
       Tuhle jsem jen hles':"Když chceš, tak si mě muč,"
       prý:"Zapal ten krb a, proboha, mlč!"
       Povězte mi, přátelé, kdo toto může snést,
       teď jdu utřít prach, a pak musím:

    R: Kde zas vězí ten spící lokaj, kolohnát,
       omlouvám se, panstvo, račte jen, tu je salon a tam sad,
       zákusky budou hned, i vína je dost,
       hněte se, Jean, kde je led, tohle vzácný je host,
       a co je s muzikou, a ten pejsek chtěl by kost,
       bravo, Jean, teď si smíte dát v kvelbu sklenku, a pak dost!