| Proužek | Nedvědi

            E         H7        A  E
    1. Ten mír, když za kopcem svítá,
             A             H7   E
       když vystřídá se s nocí den,
                          H7         A  E
       a proužek dýmu z dřeva slunce vítá,
          A           H7     E
       z kytky motýl vylít' ven.
        E                          A  E
    R: Někdo škrtne sirkou, někdo zpívá,
        A                   E
       někdo ještě zkouší spát,
                 H7        A  E
       u potoka do vody se dívá
        A            H7     E
       jedna holka, co mám rád.
    2. Vlasy sváže do uzlu a kouká,
       pak vodu dlaní rozčeří,
       stud jí sluší, tak jako všem holkám,
       co na svou krásu nevěří.
    R:
       E H7 A E A H7 E H7 A E A H7 E
    R:

    3. Z odpadlýho kousku starý kůry
       srdce jsem jí udělal
       a večer, když už začly lítat můry,
       tajně jí ho do spacáku dal.
             A            H7     E
    R: + [: jedna holka, co mám rád ... :]