| Pražce | Nedvědi

            E                                               A
    1. Máš na patách kus dehtu, to od pražců, cos' šlapal tmou,
            F#mi                                                E
       jak vydech' jsi si, když jsi nechal všechno špatný za sebou,
                                             A
       ta špína cesty posvátnou má vlastně tvář,
           F#mi                                               E
       proti všem špínám, cos' tam nechal, svítí nad ní svatozář.

             E
    R. Jdou nocí a pražce se houpaj'
       a do kopců stoupaj', maj' měsíce stín,
                                A
       maj' naruby snad život svůj,
                   E
       jak děti chtěj' si hrát.

    2. Tam smáli se ti všichni, tady si tě každej ctí,
       snad proto, že jsi jeden z nich, jeden z nich, a každej to ví,
       a možná umíš s lasem anebo vařit dobrej čaj,
       ta hra má jméno "člověk", tak ji nezkaž, jdi a hraj.
    R.