| Šašek a Adriana |

    Adriana        Zas malátnější procitám,
                   zas proležím den celý,
                   jsem stále sama, ty jsi tam,
                   kam povinnost ti velí.

                   Teď musím síly posbírat,
                   jen žádné naříkání.
                   Pojď, šašku! Jestli máš ji rád,
                   tak rozvesel svou paní.

    Šašek          Nařídil mi kníže:
                   "Než se z bitvy vrátím,
                   moji drahou zatím
                   rozptyluj a chraň!"

                   Ač jsem zámky zamknul,
                   okna jistil mříží,
                   někdo se sem vplížil,
                   podívej se naň!

                   Kolem hlavy mě se bělá,
                   otřel se mi o týl,
                   snad si ze mě šaška dělá
                   tichošlápek - motýl!

                   Z mého nosu na mě civí,
                   šimrá jako divý.
                   Potom ať se někdo diví,
                   vytasím-li zbraň.

                   Nezmýlí
                   mě tvoje drzá pýcha motýlí!
                   Ať paní má se nebojí,
                   já vyzval jsem tě k souboji,
                   jak víš.

    Adriana        Motýla
                   mi nejspíš kníže z lásky posílá,
                   zas můžu na chvilku se smát,
                   pojď, motýlku, mě pošimrat,
                   pojď blíž.

    Šašek          Až se střet
                   přiostří,
                   pak přijde zásah a tvůj pád!
    Adriana        On ti sed
                   na ostří!
                   Ne, tvého kordu nemusí se bát.

    Oba            Rozptýlí
                   mou (tvou) paní jasná perleť motýlí,
                   je špatným terčem pro čepel,
                   ta nesmí setřít z křídel pel...

    Šašek          Ty smíš!