| Poutník | Poupata

            Emi          C        D                      Hmi
    1. Šel pouští starý poutník, měl jeskyň slov - svůj dům,
               Ami            Emi                    D
       a jak kráčel, slůvka sbíral a pravdou utřel stůl,
        Emi            C   D              Hmi
       byl všude, ale žádný neznal jeho tvář,
          Ami               Emi                 D
       a každý, kdo o něm mluvil, vypadal jak lhář.

         Ami                              Emi
    R: Pravda a lež, on znal ten rozdíl snad jako jediný,
         Ami                             Emi
       když v podvečer svůj příběh vyprávěl
       G
       o suchém chlebu šťastných lidí,
       D                   H7
       o prázdném džbánu, co se stydí
        Emi         Ami      D          Emi
       za ty, jimž víno donášel až k ústům.

    2. I u nás jednou spával, sám tomu nevěřím,
       a všem okolo prý dával a smál se u dveří,
       snad dodnes stařec chodí, má hodně nebo nic,
       a všechny za nos vodí, když ukazuje líc.
    R:

        Emi                 C   D                    Hmi
    3. Vítr dávno v poušti zavál řetěz stop, co on vryl,
               Ami         Emi       D            H7     Emi
       šedou tvář stín zakrýval a k suchému chlebu víno pil ...