| Smuteční marše | Druhá tráva

             G            C   G     C               G C G
    1. I ta nejkrásnější ženská má někde hrubou jizvu,
                             C     G
       i ten poslední chlap ze stáje
            C                              G
       si spočítá, že jedna a jedna jsou dvě
           C          G
       a přijme její výzvu.

    2. I ta nejsvětější pravda má někde skrytou díru,
       můj příliš dobrý příteli,
       naše spása není tak blízko, jak jsme si mysleli,
       tak zkus odejít v míru.

            D                            C      G C G
    R: Tam někde v kopcích Urartu v prastarý arše
             D                      C                     G C G
       se schází dvojice milenců a tančí jen smuteční marše.

    3. Tak si říkám někdy: spánembohem, kliď se stranou,
       ve svý spořádaný posteli
       si spořádaně žiju, tak nač ty výstřely
       nad vítěznou bránou.

    4. Pak si s popelavou káčou točím v potu tváře,
       sám nahej vprostřed pokoje,
       bez vůle a v zmatku jak sošky orloje
       bez svého hodináře.
    R:

             C7                                          G
    *: Než zmizíš vem si šálu a hodně teplej kabát do zimy
          C7                                               G
       a moji starou fotku, tu nejstarší, kde ještě sluší mi,
           C                                         G C G
       a flašku ruský vodky a sametovej hadr na schody,
            D                   C                           G C G
       ale to už nejsou básně, to už jsou jen sprostý pochody.

    5. Ani nejkrásnější ženská nepohrdá králem
       a já na dědičným provaze
       i s uškrcenou pýchou se vzpírám odvaze
       spokojit se s málem.
    R:
            D                            C      G C G
    R: Tam někde v kopcích Urartu v prastarý arše ...